— 403 — 



vid, ej heller minskades luftvolumen sedan en kula af kalihydrat 

 blifvit införd. Der fanns således hvarken grufgas eller koloxid 

 närvarande. Denna sednares närvaro var visserligen icke sär- 

 deles sannolik, hvilket deremot var fallet med den förra, som, 

 då den har en vida större absorptionskoefficient än syret och en 

 mer än dubbelt så stor som qväfvet, man gerna kunde förmoda 

 böra bibehålla sig någorlunda länge i vattnet. Den mängd i 

 hvilken den bildas är likväl förmodligen alltför ringa, och följ- 

 aktligen dess qvantitet i vattnet ännu vida ringare, för att när- 

 varon derutaf på eudiometrisk väg må kunna upptäckas. 



Ett annat, ehuru likväl icke fullt afgörande, resultat erhölls 

 vid eftersökande af svafvelföreningar. Att sådana, vare sig så- 

 som vätesvafla eller sannolikt såsom svafvelalkalier, åtminstone 

 skulle hafva funnits der, kan gerna på förhand antagas såsom 

 säkert. Nu är visserligen luktorganet det aldrakänsligaste reagens 

 för vätesvafla, och vattnet från Brunkeberg har, såsom hvar 

 man vet, ingen lukt, när det upphemtas. Likväl bevisar detta 

 icke, att svafvelföreningar saknas i det vatten, som tillflyter 

 brunnen; ty svafvelalkalier omsättas ganska fort till undersvaf- 

 velsyrliga salter. Om derföre dessa kunna upptäckas, så har man 

 deruti ett bevis, att svafvelalkalier nyligen förefunnits. 



För detta ändamål togos 2:ne lika portioner vatten, hvaraf 

 den första på vanligt sätt fälldes med chlorbarium, och baryt- 

 saltet vägdes. Uti den andra portionen inleddes chlor till mätt- 

 ning, hvarefter öfvcrskottet deraf utjagades i kokning, och sedan 

 fälldes äfven denna. Den första portionen gaf efter 1 litre vat- 

 ten = 0,iö47 gr. svafvelsyrad baryt, motsvarande 6,34 hundra- 

 tusendelar svafvelsyra i vattnet; den sednare gaf 0,1883 gr. svaf- 

 velsyrad baryt, motsvarande 6,4(5. Ofverskottet af 12 million- 

 delar i denna sednare skulle således härröra från undersvafvel- 

 syrlighet. Skilnaden mellan de båda resultaten är så ringa, att 

 den snarare kan anses härröra från observationsfel. Om emel- 

 lertid skilnaden antages såsom verklig, bevisar den likväl icke 

 afgjordt att ofverskottet härrörde från undersvafvelsyrlighet, då 



ö/vers. af K. Vet.-Akcul. Förh. Arg. 15. N:o 9 # 10. 2 



