— 411 — 



kalk, som utfäller sig, snöhvit, och först sedan vätskan blifvit 

 ganska starkt koncentrerad, börjar den gulna. 



Den fällning, som i försöket erhölls, tvättades och torka- 

 des något, hvarefter en del togs från filtrum med den försig- 

 tighet, att intet fjun från papperet kunde medfölja, och torka- 

 des i lufttomt rum öfver svafvelsyra, hvarefter den vägdes. 

 Vigten utgjorde 1,1925. Sedan fällningen derefter blifvit glödgad, 

 öfvergöts den i degeln med en koncentrerad lösning af kolsyrad 

 ammoniak, fick dermed ett par gånger ofullkomligt intorka i en 

 varm kakelugnsnisch, hvarefter den togs under luftpumpen, för 

 att åter bringas i samma torrhetstillstånd som före vägningen. 

 Dess vigt utgjorde nu = 1,1 430. Den delen, snm ej löstagits 

 från filtrum, förbrändes. Dess vigt utgjorde = 0,0560. Denna 

 portion analyserades icke, utan beräknades efter hvad analysen 

 på den förra gaf. 



Den gaf nemligen : 



Kiselsyra 0,0186. 



Svafvelsyrad baryt . . . 0,0379. 



Fällning med ammoniak. 0,0017. 



Kalkjord 0,6195. 



Fosforsyrad talkjord. . . 0,099;». 



0,7769. 

 Fällningen med ammoniak visade sig hålla ett spår af jern, lika- 

 ledes ett dylikt af kiselsyra, hvilket affiltrerades, men som det 

 var förgäfves att försöka väga. Det öfriga var ett fosforsyradt 

 salt; men då det måste användas till pröfning på fosforsyra, blef 

 basen deri icke närmare bestämd. Den har dock utan tvifvel 

 varit kalk. Om man nu, i brist på närmare bestämning, upp- 

 skattar jernoxidens och kiselsyrans förenade vigt till 0,0005, så 

 återstår för den basiska fosforsyrade kalken en vigt af 0,001'.?, 

 motsvarande en halt af fosforsyra = 0,0005, hvilket gör 0,17 hun- 

 dratusendelar på vattnet. 



Den portion af jordarterna, som vägdes kolsyrad, utgjorde 

 = 1,1430. Det som lemnades på filtrum vägde starkt glödgadt 



