— 416 — 



koloxidgas, ända dertill, att tackjernet öfvergår till »färskadt till- 

 stånd» och massan kan »bollas ihop». På arbetarens omdöme 

 och på afsigten att bereda stål, hårdare eller vekare jern, beror 

 när denna bollning bör företagas. Då detta skall ske, afstannas 

 anstalten för några ögonblick, så att massan (stålet eller jernet) 

 får sjunka ned ur slaggen och sätta sig litet tillsamman, hvar- 

 efter den med spettet hopföres till en eller flere bollar. Grytan 

 sättes åter i revolverande rörelse, dervid jernmassan rullar om- 

 kring och formas till en, i jemförelse med förhållandet vid vanlig 

 puddling, särdeles stor boll; allt detta, snart sagdt, utan besvär 

 för arbetaren. Sedan bollen är färdig, uttages den och hopslås 

 under hammare på vanligt sätt. 



De hittills gjorda försöken antyda att såväl afbränning som 

 bränsleåtgång för koloxidgasens genererande ingalunda blifva af- 

 skräckande. Produktionen synes kunna blifva betydlig, så att den 

 kan uppgå till mera än 100 skeppund i veckan, vid ett ändock 

 ganska lindrigt arbete. 



Detta nya färskningssätt, hvilket, såsom nu nämndt, i flere 

 hänseenden visar sig fullkomligare än den gamla puddlingsmetho- 

 den, bör för svenska jerntillverkare få ett särskildt värde deri- 

 genom, att det synes bereda en utväg att till stål färska våra 

 bättre tackjernssorter. Puddelstålets värde för industrien blir allt 

 mer och mer afgjordt, och det är klart att man af det bästa, 

 d. v. s. af det från fosfor och kallbräcka renaste och friaste tack- 

 jernet borde vänta att erhålla det utmärktaste puddelstålet, men 

 försöken denned både in- och utrikes hafva hittills strandat mot 

 svårigheten att, vid den höga temperatur, som fordras för detta 

 jerns behandling, kunna förekomma ugnsväggarnes hastiga förstö- 

 ring. Någon sådan olägenhet förekommer deremot icke vid be- 

 gagnande af Ostlunds puddelgryta, som invändigt är helt och 

 hållet beklädd med fastsmält slagg och hvilken slaggbeklädnad, 

 under grytans rotation, oaf brutet bibehåller sig sjelf till behöflig 

 tjocklek.» 



