— 43 — 



icke ega arf, att gripa till detta, kapital, som naturen ärnat till 

 arf för sena barnbarnen.» ') 



Uti en landtbrukstidskrift, »Underrättelser för landtbru- 

 kare i Westmanland», arg. 1855, pag. 169 o. f. har jag i korthet 

 benämnt och karakteriserat dessa vårt lands yngsta och ännu 

 fortgående lagerbildningar, ehuru deras uppställning, för det prak- 

 tiska syftemålet, olika anordnades. Dervid ledde jag äfven upp- 

 märksamheten derpå, att man torde böra fästa mera afseende 

 vid det genetiska af dessa lagers bildningssätt, än vid sjelfva 

 materialets sammansättning, aggregation och beståndsdelar, hvar- 

 före jag föreslog urskiljandet af dessa materialiers uppkomstsätt 

 såsom olikartade »bildningar», och använde derföre uttrycken 

 gyttja-, dy-, torf- och inull -bildning, — just i afsigt att dermed 

 omfatta det väsendtliga af dessa lagers bildningshistoria, om också 

 de särskilda materialierna omvexla i olika trakter och under olika 

 yttre förhållanden. 



Den ytbetäckning, som under olika form och yttre be- 

 skaffenhet uppstått efter växt- och djurlifvets uppträdande i vår 

 nord, och nu öfverkläder hela vårt lands yta, dess berg, slätter, 

 dalar, vattenfördjupningar, floders och sjöars botten, och hvil- 

 ken, inblandad i ytan af våra ler-, sand- och grus-lager, bildar 

 matjorden af våra åkerfält, ängar och betesmarker, äfvensom 

 myllan i skogarne, har man i allmänhet i geologiskt afseende 2 ) 

 sammanfattat under de båda benämningarne dummjord (humus, 

 mylla) och torf. Några författare hafva dessutom tillagt infn- 

 soriejord (Kiselguhr), hvilken jag anser vara identisk med gyttja, 



') Vaupem. tillägger till detta yttrande af vär store landsman: »Tiden har endnu 

 ikkc billiget denne Paastand, som for os viser sig ikke saa theorelisk nrigtig 

 som practisk orimlig.» Se förordet. I mellersta Sverige utföras vid alla de 

 egendomar, der sä ske kan, ärligen '2 -3000, till tiere tusende lass pä åkrarne, 

 just af detta material. 



2 ) Se t. ex. Lehrbueh der Geognosie imd Geologie von K. C. Lkonharj). V Aufl. 

 1840, |>ag. 231 oeli 238; Lelirb. der Geologie and Petrefactenkunde nach El. 

 de Beaumont v. Vogt, J 8 i 7 , pag. 81 o. följ.; Handbok i Geologien och 

 Geognosien af Leonmabu, Sfversättning af L. Svanberg. 1833, pag. ?19 och 

 221, der benämningen mylla (för dammjordj användes; Vägledning till berg- 

 arternas kännedom af A. Ébdmann, 185a, pag. 188 19(1, der benämningarne 

 åkerjord (matjordj för mylla wi vändes; .x:imi Die Gesteinslehre von B. Cotta, 

 18ö">, livaruti mylla icke blifvil upptagen, ehuru öfrign berg- och jordarter yt- 

 terligt åtskiljas. 



