— 69 — 



Utan att våga gifva någon förklaring till denna olikhet, anser 

 jag mig dock böra fästa uppmärksamheten på kedjornas olika 

 beskaffenhet, hvilket man måhända ej alldeles bör lemna ur sigte. 

 Rijke hade nemligen för observation af extra-strömmarne in- 

 rättat sin kedja på ungefärligen samma sätt som Edlund. Vid 

 slutning och brytning af galvaniska kedjan hade extra-strömmen 

 alltid en sluten ledare att genomlöpa. Här vid mina försök är 

 detta fallet blott vid galvaniska kedjans slutning ej vid dess bryt- 

 ning. Men hvad om extra-strömmarne gäller i ena fallet, torde 

 ej behöfva anses gälla i det andra. Om således ett medel fun- 

 nes att observera extra-strömmarnes verkan under fullt analoga 

 fall, med hvad i mitt försök med induktions-strömmarne egde 

 rum, skulle kanske ett annat resultat erhållits i afseende på för- 

 hållandet mellan extra-strömmarnes fortvaro. Till stöd för denna 

 gissning kan mitt 6:te försök anföras, der den inversa strömmen 

 ej längre visar en större utan i det närmaste lika fortvaro med 

 den direkta. Ett annat resultat i afseende på extra-strömmarne 

 vore väl derföie möjligt, men att det ock nödvändigt måste er- 

 hållas, det är naturligtvis ej meningen att påstå. Ty den olik- 

 het, som jag nyss anmärkt, kan törhända på annat sätt förkla- 

 ras. Likväl torde en närmare undersökning af frågan ej vara 

 olämplig. 



II. 



7. Jag öfvergår nu till de mätningar, jag anställt öfver in- 

 duktions-strömmarnes fortvaro och styrka, när den inducerande 

 strömmen ej längre slutes och brytes i luften, utan i en isole- 

 rande vätska, sådan som alkohol. 



PdGGENDORFF har först användt denna strömbrytningsme- 

 thod *j. Den har sedan blifvit angifven äfven af Foucault **) och 

 befunnits sa förträfflig, att Ruhmkorff på sednaste tiderna vid 

 förfärdigandet af sina induktionsapparater utbytt den Neefska 



*) Po<;<;. Ann. Ii. (Ii 8. 320. 

 ••; fomptcg RcndiM 'I'. 53. II. .v 14. 



