— 126 — 



har nemligen då blifvit reducerad till svafveljern, hvilket ut- 

 vältes beklädes af sintern. Mellan begge är vanligtvis, men ej 

 alltid, ett tomt rum. Intet tvifvel kan uppstå derom, huruvida 

 detta svafveljern är sekundärt eller primitift, och endast omgifvet 

 af en förvittringshinna. Fäster man sig äfven icke vid, att svaf- 

 veljernet, oftast i tunna band, följer alla sinterns krokiga vägar, 

 att man ej sällan anträffar det såsom beklädnad af en liten träd- 

 bit eller dylikt, så antyder dess struktur, att man icke har att 

 göra med tesseral svafvelkis, utan med rhombisk markasit. Så- 

 dan har aldrig anträffats i Klefva grufva på fast klyft. Detta 

 regenererade svafveljern innehåller, jemte spår af koppar, äfven 

 litet nickel, men långt mindre än magnetkisen. 



En härmed analog bildning anträffades för några år sedan 

 i grufvan »Nen Gliick Silberstern» nära Freiberg. Små kri- 

 staller af på sednare tider bildad arsenikkis sutto här på gam- 

 malt gruftimmer, hvilket var öfverhöljdt med ett slam af skorodit. 

 Den i grufvan brutna arsenikkisen är silfverhaltig ; äfven så den 

 regenererade, fastän i ringare grad. 



Då jag genomsökte Klefva grufvarp, anträffade jag en bit 

 magnetkis, omgifven af en här och der sprucken jernsinterhinna. 

 Å denna sitta en mängd små kristalltaflor, hvilka dels bekläda 

 sprickorna, dels bilda sirliga rosettformiga grupperingar. 



De hafva en halmgul till honunggul färg (den ljusare fär- 

 gen är närmare kanterna), äro genomskinande och perlmorglän- 

 sande. Betraktar man dem under mikroskopet, så ser man, att 

 mineralet är vattenklart och genomskinligt nära kanterna och i 

 tunna taflor ; tjockare taflor äro gult färgade, de tjockaste honung- 

 gult till harzbrunt. Fig. II visar de olika färgade skickterna. 

 Vissa klyfningsytor visade under mikroskopet en vitriolgrön färg. 

 Mineralet är ej fullt sa hårdt som gips; de tunna taflorna 

 äro elastiska; brottet (under mikroskopet betraktadt) ojemnt. 



Med obeväpnadt öga kan inan skönja, att de små tunna 

 taflorna måste tillhöra det rhombiska eller monoklinoédriska kri- 

 stallsystemet. Fig. I och II visar kristallernas utseende vid stark 

 förstoring. Plasta vi oss icke vid de många små kristallerna, 



