— 129 — 



Bidrag till Ceroxidernas kännedom. Af F. M. Stapff. 



[Meddeladt den 14 Mars 1860]. 



Vid anställandet af en serie försök, för att söka utröna 

 något sätt, enligt hvilket ceritoxiderna, jern och mangan med större 

 lätthet än hittills kunde åtskiljas, eller åtminstone qvantitativt 

 bestämmas bredvid hvarandra, gjorde jag några iakttagelser, hvilka 

 kanske fortjena att meddelas, då de antyda tillvaron af högre 

 syrsättningsgrader af cerium, än de nu kända. 



1. Glödgas salpetersyrad ceroxid vid småningom stegrad 

 temperatur, så inträda efter salpetersyrans fullständiga förstöring 

 och utjagning, minskningar i den qvarblifvande oxidens vigt; dock 

 så, att vigten blir stationär efter en viss förändring, och börjar 

 först vid stegrad temperatur att ånyo aftaga, tills den återigen 

 blir stationär. 



Differenserna mellan de olika stationära vigterna stå till 

 hvarandra i ett bestämdt, enkelt förhållande. 



Ofverskrides en viss temperaturgrad icke, så är glödgnin- 

 gens slutprodukt CeO 2 eller Ce^O 7 . Dessa coefficienter äro be- 

 räknade ur vigtsförlusten, hvilken inträffade under glödgningen af 

 den resp. oxidationsgraden i vätgas, under förutsättningen att 

 CeO dervid bildades. 



2. Mättas en svagt sur och till nära 0" C. afkyld lösning 

 af svafvelsyradt ceroxidul kali med chlorgas, så utfälles gula ge- 

 latinösa flingor. Neutraliseras sedan lösningen med kaustikt kali, 

 så inträder en stark gasutveckling, och gult ceroxiduloxidhydrat 

 utfälles. 



3. Glödgas en innerlig blandning af salpetersyrad ceroxid, 

 chlorsyradt kali och kalihydrat, så att allt chlorsyradt kali sön- 

 derdelas, så erhålles en chokoladfärgad massa. Behandlas denna 

 med kallt vatten, så, löser sig en del under gasutveckling (?) 

 med gul färg, men en laxröd återstod förblir olöst. Inom kort 

 tid blir lösningen färglös; samtidigt faller ett tungt gult pulver 

 till botten. 



Öjver». af K. Ve.l -Akad. FOrh., 1680, N:o -i. 



