— 161 — 



Vid granskning af detaljerna förefaller det i främsta rum- 

 met hos de med ammoniak åstadkomna kalkfällningarne besyn- 

 nerligt, att de behöfva en längre tid för att draga till sig det 

 efter omständigheterna möjliga maximum af kalk. Särdeles tyd- 

 ligt är detta förhällande, dä en blandning af natronfosfat 

 och chlorcalcium (det sednare i öfverskott) försättes med ammo- 

 niak, tills lösningen blir alkalisk; efter en viss tid reagerar lös- 

 ningen igen surt. Pä samma vis kan den alkaliska reaktion flera 

 gånger framkallas, utan att den blir varaktig, intilldess en mängd 

 ammoniak blifvit tillsatt, hvilken någorlunda öfverstiger den efter 

 1 atom för 1 atom natronfosfat beräknade. Ett likadant feno- 

 men observeras i fullt klara lösningar vid alkaliinetriska titre- 

 ringar, då den såsom indicator tillsatta lakmustinkturen flera 

 gånger skiftar färg, innan den konstant blånar eller rodnar. Be- 

 visar det icke att kemiska processer äfven under de gynnsamma- 

 ste förhållanden behöfva en viss tid för att äterställa en kemisk 

 jemnvigt, sedan den genom förändrad affinitet blifvit störd? 



Ytterligare vill jag fästa uppmärksamheten på den, af mig 

 åtminstone oförväntade, inflytelsen, som en högre temperatur ut- 

 öfvar pa kalkfosfatet; i ställe för att öka salmiakens lösnings- 

 förmåga för kalkjorden i den öfverbasiska fällningen, har värmen 

 tvärtom bidragit till en ökad utfällning af kalken. Angående kalk- 

 saccharatets inverkan pä bibasiskt kalkfosfat (( Na O)., .110, PO. 4- 

 -*-2CaCI - (CaO).,.HO.PO.+2NaCI) är jag i ovisshet pä hvad 

 sätt de observerade oregclmessiglieterna böra förklaras. 



I fyra fall N:o 9 — 12 har alldeles färskt kalksaccharat i 

 maximum af kalkhalt blifvit användt, i två fall N:o 6 och 7 

 likaledes färskt kalksaccharat, dock sannolikt med öfverskott af 

 socker; i ett fall N:o 8 det sednare saccharatet efter nio måna- 

 ders förvaring, under hvilken tid dess lösning bibehållit sig all- 

 deles klar, men något gulnat och betydligt förlorat i alkalescens. 

 Afser man frän N:o 12, der kalkfosfatets löslighet i kalksaccha- 

 rat stört resultatet för mycket, så synes kalksaccharat med ett 

 maximum af kalkhalt verka likasom en ammoniakalisk kalklös- 



