— 185 — 



Bermudas-exemplaret säges hafva små bröstfenor, hvilket 

 är riktigt; men här har magfenstrålen, som utgör nästan J af 

 hela kroppslängden, påtagligt varit afbruten. Denna fenstråle 

 finnes hos det uppstoppade Lindrothska exemplaret. Att fenorna 

 varit röda intygas af Ascanius, Bruennich, Lindroth, äfven- 

 sora af beskrifningen af Bermudas-exemplaret. 



Olyckligtvis synes detta sistnämnda hafva blifvit illa hand- 

 teradt af de två »gentlemen», som funno det ännu lefvande på 

 det låga skär, dit det förlupit sig (had thrown itselv). De an- 

 föllo det med stora grepar för insamling af tång (with large forks 

 for gathering in seaweed). — Af beskrifningen ser man vidare, 

 att fisken blifvit sönderdelad och blott enskilta delar tillvara- 

 tagna. Guvernören, Ofverste Munro tog den längsta strålen af 

 hufvudfenan; öfriga delarna af samma fena, jemte hufvudet och 

 ryggfenan eges af naturforskaren Hr Jones, som utan tvifvel 

 skall till England sända en lärdare beskrifning öfver detta »won- 

 der of the deep.» 



Beträffande det förhållandet, att denna fiskart förekommit i 

 va vidt skilda haf och under så olika klimat, som det vid Ber- 

 mudas och Norges kuster, får jag erinra, att vi bland de vid 

 vestkusten af Norge fångade och i Skandinaviska Faunan upp- 

 tagna fiskar, redan räkna sju arter af sydhafs-former, nemligen 

 Beryx borealis, Cantharus grisens, Lampris guttatus, Gymnetrus 

 Grilla, Trachypterus arcticns, Ckironectes arcticus och Sternoptyx 

 Olfersii, om hvilka vi redan med visshet veta, att åtminstone de 

 fyra hafva deras egentliga fädernehem i de södra delarna af 

 norra Atlantiska Oceanen, just der Bermudas-öarne ligga. Vi 

 antaga, att dessa främlingar frän södern, dessa tropiska fiskfor- 

 mer anlända till Norges vestkust med den sa kallade Golfström- 

 men, hvaraf en gren går från Vestindiska halsviken, tvärs öfver 

 Atlantiska hafvet, upp längs Norge och ärligen medför Ame- 

 rikanska frön till Norges vestkust. Pä annat sätt kunna vi ej 

 förklara dessa fenomen i vår Skandinaviska Fiskfauna; men 

 denna förklaring synes vara tillräcklig. 



