— 186 — 



Alla dessa sydformer bland våra fiskar hafva det gemen- 

 samt att de, som sydboer, hafva höga skinande färger, antingen 

 högröda eller silfverhvita o. s. v., alltid glänsande. De hafva 

 också det gemensamt, att de förekomma här blott i stora, mer 

 eller mindre fullväxta exemplar, hvilket ådagalägger, att de aldrig 

 yngla i detta för dem onaturliga klimat. De hafva äfven det 

 egna, åtminstone några af dem, och deribland Trachypterus och 

 isynnerhet Gymnetrus, att deras benbyggnad är så lös och skör, 

 som ofvanför blifvit anmärkt. Kanske är denna deras brist på 

 ben- och muskelstyrka orsaken dertill, att de lättare och mer 

 passivt framföras af Golfströmmen. 



Af detta deras, säkert ofrivilliga hitforslande med ström- 

 men, kunna vi äfven förklara oregelbundenheten af deras före- 

 kommande hos oss. Stundom gå många år emellan de tider, då 

 något ensligt exemplar träffas vid Norges stränder. 



Åfven har jag funnit, att alla sydhafsformer, som träffas 

 hos oss, hafva stora ögon. Då vi nu af erfarenheten veta att 

 alla fiskar, som lefva på stort djup, hafva stora ögon för att 

 dermed samla de glesa ljusstrålarne , som nedtränga till den 

 skymning, hvari de vistas, så kunna vi deraf sluta, att de ifrå- 

 gavarande fiskarne, under deras vandringar, hålla sig på djupet. 



