— 197 — 



fjädrarne var oinbytt, och mänga af dessa voro försedda med 

 blodspolar. Det lider således intet tvifvel att denna art raggar 

 tvä gånger ärligen *). 



Genom Hr Prosten Sommerfelts välvilja erhöllos bo och ägg 

 från Ostfinmarken. Boet består mest af hvita ripfjädrar, som 

 äro sammanflätade med gräs. Utvändigt 150 mm., invändigt 

 90 mm. Agg: längd 27 — 28 m.m., tjocklek 20 mm. Färgen 

 sådan den beskrifves i Nilssons fauna. 



Lan i us collurio Linn. Här och der, längs kusten: Löfvik, Sunds- 

 vall, Bollsta (Ångermanland); ej inåt landet. 



Gammal hona har hufvudet, nacken och öfvergumpeu askgråa, 

 ryggen och skuldrorna matt rostbruna, örtäckarne bruna; under- 

 sidan hvitaktig med tydliga vågformiga tvärband på bröstet, hals- 

 och buksidorna. Stjerten enfärgad, brun, mot spetsen mörkare. 

 Den i Skandinavisk Fauna beskrifna honan tyckes hafva varit i 

 andra våren, då den yttre stjertpennan ännu var försedd med 

 svart skaftlinea; men strecket mellan näsborrarna till och öfver 

 ögat har jag funnit hos sådana hvitaktigt, örtäckarne dock bruna. 



Gammal hanne i höstruggning hade den 2 Aug. de nya fjä- 

 drarne på ryggen mörkt rödbruna, på hufvudet gråblåa och inun- 

 der blekt rosenröda. 



Nästdrägten, som redan utbytes mot höstdrägten innan de 

 stora pennorna äro fullväxta, skiljer sig från denne genom gle- 

 sare strålar, smutsiggul undersida med orediga tvärband samt en 

 gråaktig nacke. — Hanne i första hösten: öfra sidan rostbrun 

 med svarta vågiga tvärstreck och ljusare spetsar; inunder blekt 

 hvitgul med våg- eller pilformiga tvärstreck, ofta dolda under 

 de hvitgula spetsarna. Vingpennorna svartbruna, de innersta 

 med bred rostgul kant kring en svart linea Stjertpen norna rost- 

 bruna med svarta tvärband framför den rostgula spetsen; den 

 yttersta med hvit utkant, inom hvilken frän det svarta tvärban- 

 det en svaitaktig linea sträcker sig uppåt. Två så tecknade 

 hannar, hvilka jag höll i bur, började i April anlägga värdräg- 

 ten. En hanne och två honor, skjutna vid Port-Natal den 5 

 Dec, visa en drägt, mycket sliten, men föga olik vårdrägten. 

 Dessa måste således undergå en vårruggning, innan de återvända 

 till nordligare trakter. 



Baxicola oenanthe Linn. »Stensmätt». Ofverallt pä lämpliga lo- 

 kaler, t. o. ni. pä spetsen af Areskutan. 



Dä det i Skandinavisk Fauna om sijvätteslägtet uppgifves, att 

 »de rugga ej mer än en gång om året», och Dr Gloger *") i 

 anledning deraf yttrar: »Die nämliclien Arten, welche bei uns 

 ohne Ausnahme zweimal weeliseln, sollen in Skandinavien nur 

 einmal mausern», så torde ruggningsförhållandet och de olika 



I min förut citerade uppsats i Öfvers. 1854, om ruggning, tinnas Lanii upp- 

 i bland de med enkel ruggning. Nfigra andra rättelser äro redan gjorda 

 af mig i Jonrnal f. Ornilhol. 1855, s. 231, flera göras nu i denna uppsats. 

 ••) Vögel Buropaa b. 101. 



