— 198 — 



drägterna hos deniia och följande art förtjena att närmare be- 

 traktas. 



Gammal hanne i höstdrägt (15 Aug.); hufvudet, halsen ofvan 

 och ryggen askgråa med rostbrun anstrykning. Pannan, ett streck 

 öfver ögonen samt underkäkens rotgrenar hvita. Frän näsbor- 

 rarna genom ögat ett svart band, som utvidgar sig på örtäc- 

 karne ocli der har en grå anstrykning. Framhalsen och bröstet 

 starkt rostgula, den öfriga undersidan blekt rostgul. Vingarne 

 svarta med rostgråa spetsar och rostgula breda kanter. Stjert- 

 pennorna svarta, men deras rot och en kant i spetsen samt öfra 

 stjerttäckarne hvita. Tänker nian sig bort den rostgråa anstryk- 

 ningen på de gråa delarne, och kanterne på vingen, så har man 

 den gamla hannen om våren framför sig. Men saken tyckes 

 dock ej vara så enkel. Vid återkomsten (13 April) visade den 

 gamla hannen visserligen pä öfversidan omisskännliga spår efter 

 brämfällning, men undersidan, räknad från det hvita strecket öf- 

 ver ögonen (örtäckarna inberäknade), visade intet tecken dertill, 

 utan fullständiga fjäderspetsar. Det vore hos en fogel, som en 

 kort tid sednare, och i sä ovanlig grad under sommaren afnöter 

 fjäderspetsarne, ganska märkvärdigt, om den under vintern, eller 

 7 — 8 månaders tid, så väl kunde bibehålla höstfjädrarna på un- 

 dersidan *). Förhållandet är åtminstone hos den unge hannen 

 annorlunda. 



Hannen i första höstdrägten har ej hvitt eller svart vid huf- 

 vudets sidor. Ofra delarne rostbruna, ett streck öfver ögonen 

 rostgult, örtäckarne brunaktiga. Undersidan rostgulaktig, vid 

 hakan och undergumpen blekare. Vingarne och den mörka de- 

 len af stjerten svartbruna, med rostgula kanter. Från denna 

 drägt öfvergår den till första vårdrägten. Denna liknar för det 

 mesta gamla hannens, men utmärker sig ännu mera genom ble- 

 kare brunsvarta ving- och stjertpennor. Fastän öfversidan äfven 

 nu är något sliten, så häntyder dock ett större antal af qvar- 

 blifna, mycket slitna eller (på öfvergumpen) i färgen oförändrade 

 höstfjädrar på fjäderombyte. Undersidan är vackert rostgul och 

 alla fjädrarna med fullständiga spetsar. 



Af två unga hannar, fångade i höstdrägt, började den ena 

 rugga i Mars och hade då han dog den 8 April många fram- 

 växande fjädrar på undersidan, pä öfversidan deremot inga sådana. 

 Den andra dog den 5 Maj, men hade då h varken börjat rugga 

 eller förändra höstdrägten. 



Af dessa förhållanden slutar jag, att de gamla hannarne rugga 

 om våren blott på undersidan, men de unga ombyta största de- 

 len såväl af öfversidans som undersidans fjädrar. 



De gamla och unga honorna äro om hösten pä öfversidan 

 mera gråaktiga och undergå sannolikt ej vårruggning. I näst- 



'] En gammal hunne, skjulen den 9 April innevarande Ir, hade \r.\ undra sidan 

 ännu qvar uågra fjädrar med blodspolar, hvilket öfvertygal mig, att äfven de 

 äldre hannarne nm våren ombyta fjädrarna på undre sidan. Öfversidan af 

 hufvudet risade deremot stark sliiiiini.'. 



