— 199 — 



dragten är öfversidan rostgrå, hvarje fjäder med ljus skaftfläck 

 och brun kant. Undersidan rostgulaktig med gråa kanter. 



Sax i co la rubetra Linn. Har och der. Gammal hanne i höst- 

 drägt. Öfra sidan rost- eller rödbrun, hvarje fjäder med en stor 

 svartbrun låugsfläck, pä ryggen kantad med gråhvitt. Från näs- 

 borrarna öfver ögonen ett rostgult streck; hakvinkeln, ett bredt 

 streck under de bruna örtäckarne samt understjerttäckarne blekt 

 rostgula; buken hvitaktig, sidorna och bröstet rostbrungula, på 

 det sistnämnda med större eller mindre bruna skaftfläckar. Ving- 

 pennorna svartbruna, den 5:te, 6:te och 7:de jemte de 3 — 4 in- 

 nersta vid roten med hvit utfan. Handtäckarna hvita eller gul- 

 aktiga, med svart spets; armtäckarna svarta med rostgul kant, 

 de 3 — 4 innersta vid roten hvita. Stjertens nedre hälft hvit, 

 den yttre svartbrun, spetsen samt yttersta pennfanet hvita. Af 

 denna drägt har den gamle hannen i vårdrägten endast ving- 

 och stjertpennorna qvar. Undersidans fjädrar äro i denna drägt 

 mycket förändrade, finstråligare, silkeslena och af annan färg. 

 Om hösten äro bröstfjädrarne vid roten till nära hälften svart- 

 gråa, derifrån till spetsen rostbruna med en brun fläck; under 

 våren äro dessa vid roten till en fjerdedel gråa, derpå följer 

 rent hvitt och slutligen vackert rostgult samt alla strälspetsarna 

 fullständiga. — En gammal hanne, hvilken jag hade i bur och 

 som började rugga i slutet af Mars, visade dylika nya och gamla 

 fjädrar bredvid hvarandra. 



Ung hanne om hösten: Det hvita på stora armtäckarnes rot 

 saknas antingen, eller är obetydligt; handtäckarne bruna eller 

 vid roten hvitaktiga. Bröstet med eller utan fläckar. Gamla 

 och unga honor äro svåra att skilja, dock tyckas de aldrig hafva 

 In i I rot på vingtäckarne; den hvita delen af stjert- och armpen- 

 norna merendels gulaktig. Då icke alla individer, särdeles unga 

 hannar, alltid undergå en fullständig vårruggning, så förekommer 

 en eller annan, som på bröstet blott har haft en brämfällning, 

 med (jvarsittande bruna fläckar. 



Xii^tdrägt: hufvudet svartbrunt, nacken gråaktig, ryggen svart 

 och rostbrun, öfverallt med gråa långsfläckar; undersidan smut- 

 sigt rostgal, på bröstet med svartaktiga kanter. 



Sylvia hortensis Bechst. Öfverallt allmän i löfrika trakter. Vid 

 Undersåker hördes den första den 13 Juni 1857. Hannar, som 

 jag hade i fångenskap, undergingo vårruggning. En hanne och 

 hona skjutna den 19 — 28 Nov. i Port-Natal (J. Wahlberg) 

 bära en sliten drägt, särdeles på ving- och stjertpennorna. 



By 1 via cinerea Lath. Här och der, Sundsvall o. s. v. — Gammal 

 höstdrägt (hona), 23 Ang. Ofvan rostgrå; de innersta vingpen- 

 norna och de stora armtäckarna med breda rostgala kanter, ha- 

 kan ocb bukens midt hvita, sidorna grågula, bröstet och under- 

 Btjerttäckarna blekgula. 



Sylvia curruca Linn. Temligen allmän. Af denna lilla art har 

 jag haft flera exemplar 2 — 3 är i bur. hvarcst de hvarje är un- 



