— 201 — 



haka saknas dessa Häckar, men hos Cyanecula leuco-cyana Br.. 

 med stor hvit strupfläek, rinnas spetsnäckar på de stora vingtäc- 

 karna. Jag anser derföre den sednare för en yngre fogel af den 

 förra arten. Men då jag af den tyska arten, som ej förekommer 

 i Sverige, blott kunnat undersöka ett mindre antal, torde saken 

 förtjena närmare granskning. Att betrakta den svenska och tyska 

 Blåhaken for en art, såsom många Omithologer göra, anser jag 

 ej för riktigt *). 



I Nauraaimia för 1855 har Altum, genom figurer och be- 

 skrifningar. på ett något mystiskt sätt sökt förklara färgförän- 

 dringen hos den tyska Blåhakeu under våren, utan ruggning. 

 Det torde tillåtas mig att i korthet meddela de iakttagelse]-, som 

 jag haft tillfälle att anställa såväl på flera i fångenskap hållna, 

 som pä ett egyptiskt exemplar. 



De i September fångade unga hannarne blefvo snart tama. In- 

 till slutet af Mars undergingo de ingen märkbar förändring, men 

 den 2 April framväxte på kinden och hakan några nya fjädrar; 

 den 12 var största delen af framhalsens fjädrar borttappade, en- 

 staka hvita funnos qvar under hakan, som betäckte de i mängd 

 framväxande, med hylsor omslutna, mörkblåa tjädrarna; längre 

 ned voro de hvitaktiga fjädrarna, som förut betäckte den rost- 

 gula fläcken, bortfallna, hvarigenom denna mera syntes. Men 

 äfven dessa, en del af det blåa bröstbandet jemte de svarta fjä- 

 drarne långs halssidorna bortföllo. Den 18 voro alla blåa och 

 roströda fjädrar fullväxta; de förra voro ännu matta, men ju 

 mera de sekundära strålarna på dessa, samt fjäderkanterna på 

 bröstets nedra delar fälldes, desto renare blef färgen. Hannar, 

 som höllos till nästa år i bur, undergingo ånyo vårrUggning"). 

 Hos honorna märktes ruggning blott på ett litet område under 

 hakan. Ruggningstiden inträffar dock äfven i bur, hos olika 

 individer, omkring 8 — 14 dagar förr eller sednare. En hanne 

 (C. orientnlis Br.), som jag såg hos Prof. Blasitjs i Braun- 

 schweig, skjuten i Egypten (Fajum) i Februari var i stark rugg- 

 ning. Nästan alla tjädrarna på framhalsen intill den blåa delen 

 under struprläcken hade blodspolar. 



Detta ruggningsförhållande, som afviker så betydligt från de 

 andra under Luscicola uppförda arterna, och sättet att förflytta 

 sig pä marken, icke hoppande, utan löpande (liksom hos ariorna), 

 torde berättiga till ett generiskt åtskiljande. Det vore intressant 

 att erfara, om icke Calliope kamtschatkensis och pectoralis häruti 

 överensstämma med Cyanecula. — Blåhakens rörelser med stjer- 

 ten likna icke Rödstjertens, utan snarare följande artens. 



Lusciola rubecula Linn. Ej sällsynt, äfven vid foten af fjällen. 



' I . BoNAPAETE, Conap. gen. av. Bect. H. pag. 'J%, liar antagit två arter, men 



dervid förblandat uainn och lokaler. 

 ■■) Ukkiim (Journal fur Ornith. 1854, s. 35) tror att de gamla hannarne icke 

 B "in fåren, utan blott de unga. Men hvart skulle dä. utom annat, den 

 a svarta l&ngafliicken pä balsaidorna taga vägen? 



