— 205 — 



vid roten af underkäken gulaktig; benen gulaktigt bleka. Iris 

 mörkbrun. Öfversidan svartaktig med breda olivgråa kanter. Ett 

 bredt streck öfver ögat, framhalsen och nästan hela bröstet skönt 

 rost- eller vin-röda; därifrån nedåt småningom öfvergående till 

 rostgult och slutligen blekgult. Bröstets ocli bukens sidor med 

 talrika större, men pä bröstets niidt blott några smala svarta 

 långsfläckar. De tvcnne stora understjerttäckarna rostgulaktiga 

 utan svart. Hanne N:o 2 (dödad den 2G Maj.) Längd 6\ tum. 

 Liknar den förra, men halsens färg är mera rostgul och drar ej 

 sä långt öfver bröstet, på hvilket linnes några flera fläckar. Un- 

 derstjerttäckarna vid skaftet något svartaktiga. Denna hanne 

 visar stor överensstämmelse med två af Prof. Hedenborg från 

 Sennaar och Egypten hitskickade exemplar*), hvilka skilja sig 

 blott genom ljusare fjäderkanter pä ryggen. De äro utan da- 

 tum; men dä det egyptiska exemplaret visar blodspolar på hal- 

 sen, får man antaga att de äro skjutna i April månad. 



Den tredje hannen behöll jag längre vid lif, och han genom- 

 gick under Juli och Augusti fullständig höstruggning och erhöll 

 den längre ned beskrifna drägteii. Följande vår ruggade han 

 ånyo under Mars och April pä ofvan beskrifvct sätt. Efter för 

 andra gången (i fångenskap) lyckligt fullbordad höstruggning 

 dödades han den 27 October. Han hade nu följande drägt: 



Gammal hanne i höstdrägt: ofvan svartaktig med olivrostgråa 

 fjäderkanter. Ett streck öfver ögat, hakan och strupen rostgula, 

 dvn öfriga undersidan blekt rostgul; på bröstet och längs si- 

 dorna med breda långsfläckar. De toenne största understjerttäc- 

 karna svarta med breda rostgula kanter. I en sådan drägt be- 

 finner sig ett tredje egyptiskt exemplar likaledes utan datum 

 och könsuppgift. Fjäderkanterna på ryggen äro slitna; undersi- 

 dan är något ljusare. Understjerttäckarna svarta, rostgult kan- 

 tade m. m. Det tyckes således vara en hanne kort före vår- 

 ruggningen. 



Hona, skjuten den 30 September. Vingen S3 m.m. Ofversi- 

 dan svart med olivgråa, långs skuldrorna gulgråa fjäderkanter. 

 Ett streck öfver ögat samt hakan rostgulaktiga. Inunder blekt 

 rostgul; de tvenne största understjerttäckarna vid skaftet svart- 

 aktiga, bröstet, halsen och buksidorna med stora (betydligt större 

 än hos Anthus pratensis) svarta långsfläckar. 



De i bur hållna »rödstrupiga Piplärkor» sjöngo under somma- 

 ren ganska flitigt; sången liknade ängpiplärkans; med den sist- 

 nämndes vanliga läte": st', st', hörde jag aldrig, deremot en lock- 

 ton, som mera liknade trädpiplärkans eller: ty— tsit — tjtl, hvilket 

 de utstötte särdeles hård t, dä andra piplärkor flögo förbi. 



Ett bo från Ost-Finmarken' är mycket likt det af A. pratensis, 

 bygdt af gräs, som invändigt blir finare, samt några här. Viv. 

 4{ tum, inv. 2{ tum. Ägg: grundfärgen brun- eller rostgrä, 



•j Hr Prof. SuNDETAti li.-ir i Vet. Ak. llanai. 1840, s. 46 beskrifvit dessa ex- 

 emplar änder namn af A. pratensis var. rufogularis Hit. och ansetf dem för 

 [lar i höstdräfrten. 



I 



