— 212 — 



med blodspolar. N:o 4, den 2 Mars, gröngul med svag pomc- 

 ransgul anstrykning. De tre innersta vingpennorna och de två 

 större raderna af vingtäckarna med breda gråhvita kanter. På 

 sidorna öfver lårbenet fanns ett större antal nästfjädrar qvar. 

 N:o 5, den 5 Dec., samma färg, men blott några nästfjädrar vid 

 lårbenet. N:o 6, den 4 Febr., gul eller gröngul, utan kanter på 

 vingarna. Några nästfjädrar som hos den förra. 



Röda unga hannar: N:o 7, den 12 Nov., nästdrägten mycket 

 sliten; på halsen och bröstet ett större antal zinobcrröda fjädrar. 

 Huggningen hade sannolikt afstannat, då inga blodspolar syntes. 

 Hos N:o 8, den 16 Oet., fuunos på undersidan några äldre gul- 

 aktiga, på nacken gråa eller gulröda fjädrar qvar. De nya med 

 blodpennor försedda voro mönjeröda. Af nästdrägten fanns blott 

 en fjäder qvar. Sannolikt var det den tredje drägten, som denna 

 hanne höll på att anlägga. Bland de äldre fann jag den 1 Maj 

 en i ruggning Han var tegelröd, men ett mindre antal fram- 

 växande fjädrar voro på ryggen gröngula, på öfvergumpen och 

 undersidan citrongula. Sannolikt skulle dock ruggningen under 

 denna årstid ej blifvit fullständig. 



Några hannar, som jag hade i fångenskap, förändrade färgen 

 pä följande sätt: En i November 1845 fångad ung hanne, som 

 hade qvar en större del af nästdrägten, hade erhållit nya grön- 

 gula fjädrar, men ruggningen afstannade och började först ånyo 

 i Maj 1846, då nästfjädrarna utbyttes emot citrongula. En an- 

 nan hanne, vackert zinoberröd, sattes den 10 Juni i en med 

 träd ni. m. försedd takkammare, hvaruti han hade fri rörelse 

 och ständig tillgäng på vatten föl" att kunna bada, hviiket han 

 flitigt gjorde, äfven under den starkaste ruggningen. Den röda 

 falgen blef dcrföre ej blekare, utan tilltog i glans ju mera de 

 sekundära srrälarne fälldes, tills han om hösten tappade de röda 

 fjädrarna och erhöll gröngula i stället. Han liknade den 27 Ja- 

 nuari den i Nilssons Fauna I, s. 542 beskrifna »gamla hannen», 

 men pä hufvudet funnos niigra klart röda fjädrar, samt i vingarne 

 och stjerten några gamla pennor qvar. 



En varietet af lilla korsnäbben (Loxia rubrifasciata Beehm.) 

 fångades vid Stockholm i November 1858. Den är vackert zi- 

 noberröd med tvenne rödaktiga, temligen breda band öfver de 

 svarta vingarna, hvarigenom den mycket liknar Bändel-korsnäb- 

 ben. Längd 176 m.m., bredd 205 m.m. 



Loxia lc.ucoptera T. ■ — L. bifasciata N. — • Vid Getle skjötos om 

 hösten af Lektor C. Hartman tvenne röda hannar. Här vid 

 Stockholm visar den sig vissa år äfven med ungar i nästdrägten. 

 Jag har sett mänga hannar, men derililand aldrig gula, annars 

 än dä de hade undergått ruggning i fångenskap. Unga hannar 

 i öfvergång från nästdrägten har jag ej heller lyckats erhålla. 

 .Men en yngre hanne i ruggning, af den 24 September, visade; 

 att dessa först hafva pa ryggen, nacken och buken mera grät!, 

 .smit att de röda delarne äro mönjeröda. De nya fjädrarna pa 



