— 217 — 



ex. hos en hanne af den 22 Juni, äfven på nagelns hela yta, i 

 det fina hornlameller aflossna på samma sätt som hos roffoglar 

 m. m. , hvarigenom de ibland blifva mycket tillspetsade och 

 korta (10 m.m.). Andra deremot äro, då de fallas, mindre af- 

 nötta och mycket längre. Då lossningen börjar, ser man såväl 

 på tåns öfra som undra sida, att nagelroten flyttas fram, och 

 snart lemnar ett rum emellan denna och fästet (dem Saume). 

 Detta mellanrum blir bredare, ju mera den inunder liggande nya 

 nageln växer och skjuter ut den gamla. Ar den slutligen 2 — 4 

 m.iu. framflyttad, så affaller den vanligen i sin helhet. Den nya 

 klon är då blekare och kortare (7 — 8 m.m.), men antager 

 snart en bredare form samt kröker sig nedåt, då den har en 

 längd, hos en hanne, den 30 Aug. , af ungefär 12 m.m. Att 

 man ofta träffar exemplar, som hafva några klor qvarsittande, 

 andra affallna, är naturligt; sist faller bakklon. 



Dalripans vintcrklor äro vid fällningen i allmänhet mycket 

 länga och föga förändrade; äfvensom deras nya klor straxt ef- 

 ter fällningen längre än hos fjällripan. De uppgifna måtten har 

 jag alltid tagit pä den mellersta klon. 



Klornas ombyte hos Lagopus och Tetrao synes mig stå i full- 

 komlig analogi med det öfriga ärliga förnyandet af foglaraes 

 yttre beklädnad. På de ej med fjäder betäckta benen hos fog- 

 lama ombytas hvarje höst de derpå befintliga fjäll eller plåtar, 

 åtminstone hos småfogiarna. Klorna och näbben förnyas genom 

 beständigt framväxande och afnötning. 



Charadrius hiaticula Linn. Här och der vid insjöarne och liafs- 

 stranden. 



C håra dins morinellus Linn. fann jag ej; men under flyttningen 

 förekommer den vid Gefle. 



Charadrius apricarius Linn. »Åkerhöna». Mycket allmän, pa 

 fjällmyrar m. m. 



Dundrägt: Ofvan grön- eller guldgul, fint blandad med svart; 

 pannan, ett tvärband framför hjessan, ett streck öfver ögonen 

 och nacken gulaktigt hvita; en större fläck under ögonen, hakan 

 och buken rent hvita, bröstet med gulgrå anstrykning. Från 

 näbbroten till ögat går ett svart streck, som skickar en gren öf- 

 ver ögat och en annan längs hakan. Ungar, som togos den 23 

 Juli, voro redan till en del fjäderklädda. Deras gulaktiga bröst 

 utmärkte sig genom stora svarta trekantiga spetsfläckar, och den 

 smutsigt hvita bukens sidor med breda svarta kanter; ryggen 

 svart med guldgula sidokanter. Näbben olivbrun, benen grå- 

 bruna; i ris mörkbrun. De gamla foglarna äro under hela som- 

 maren pä öfversidan stadda i ett beständigt fjäderombyte, och 

 derföre visar denna del en blandning af slitna, urblekta och vac- 

 ker! gullgula fjädrar. 



Vanellus cristatus Linn. Vid Gefle observerad af C. Hartman. 



