— 224 — 



voro nästan aldrig inom skotthåll, men visade sig särdeles ömma 

 om ungen. 



Colymbus septentrionalis Linn. Här och der. Vid Skal stugan 

 träffade jag på en liten tjärn, omgifven af myrar, ett par gamla 

 åtföljda af en unge; deras höga skrik, serdeles om morgonen, 

 hade jag flera dagar förut hört. Den ena flög straxt bort, men 

 ungen och hannen dödades, likväl efter många skott. Jag tvinar 

 att de första skotten träffade den gamla, men han visade ej nå- 

 gon lust att öfvergifva ungen. Denna var något äldre än förra 

 artens, 340 mm. lång; smällpennornas spolar omkring en halt' 

 tum långa. I färgen liknade han den förre och torde knappt 

 kunna skiljas från denna genom annat än en smalare och något 

 upphöjd näbb. Iris rödaktig. Den gamlas näbb var svart, på 

 öfversidan perlgrå. Iris rödbrun. — Ungen hade en sju till åtta 

 tum lång »laxöring» i kräfvan. Då Hr Aspaas försäkrade mig, 

 att i den lilla- tjärn der fogeln skjöts, ej fanns någon fisk, så 

 var det klart att de gamla voro tvungna att hemta sådan från 

 annat ställe. Jag' hade sett dem förut flyga till Skalsjön, hvarest 

 lärcr finnas en mängd fisk. Detta var således ett nytt bevis för 

 min förut hos Podiceps auritus L. S. , xVlca, Uria m. m. gjorda 

 iakttagelse, att Pygopodes mata sina ungar en lång tid. 



I sammanhang med detta förhållande torde jag här få anföra, 

 att det vanliga bruket, att (efter Oken) indela foglarna, med 

 hänseende på ungarnas första beskaffenhet kort efter kläckningen, 

 uti tvenne afdelningar, tyckes mig vara otillräckligt, och ej fullt 

 med naturen öfverensstäm mande. Om man deremot delar fog- 

 larna uti tre grupper, erhåller man en större öfverensstämmelse i 

 ungarnas första förhållande, nemligen: 



1. Foglar. hvilkas ungar utkomma blinda och mer eller mindre nakna 



ur ägget. De matas af föräldrarne, hvarvid ungarna blott öppna 

 näbben och låta stoppa sig födan uti svalget. De bygga mer 

 eller mindre konstiga bon. Hit höra Passeres, Volucres, Co- 

 IwnbiE '). 



2. Foglar, hvilkas ungar utkomma ur ägget med synförmåga och 



danbeklädda. Dessa matas äfven en längre tid, men ungarna ej 

 blott öppna näbben, liksom de förra, utan gripa äfven sjelfmant 

 efter den erbjudna födan. Många af dessa foglar bygga stora, 

 platta bon, andra deremot alls inga. Hit höra Accipitres (?), Pc- 

 largi (Ciconia, Ibis), Ardecs, Totipalmes (Carbo, Pelecanus), Lon- 

 gipennes (Laridae), Pygopodes (Alca, Colymbus). 



3. Foglar, hvilkas ungar utkomma, ur ägget med synförmåga ocli 



dunbeklädda. De matas ej, utan uppsöka straxt sin föda under 

 anförande af föräldrarna. Dessa foglars ägg ligga sällan i kon- 

 stiga bon och mest på marken. Hit höra Anseres (Anas, Mer- 

 gus), lÄmicola (Scolopax, Tringse, Charadrii in. fl.), Alectoridea 

 (Ballinse, Grus, Otis), Struthiones, HnHince. 



') Se Prof. Sundsvalls Lärobok i Zoologi, 5:1c upjilagau, s. Gli — 92. 



