— 286 — 



des balansen äfvensom skålarne, vågen frigjordes äter och utsla- 

 get aflästes för tredje gången (kolumn 3). 



1. ~%~ 3. 



1.5 — 2.5 — 0.2 



0.5 — 1.0 — 0.2 



1.2 — 1.4 — 0.2 



0.3 — 0.7 — 0.1 



0.5 — 1.1 — 0.3 



Medium 0.8 — 1.3 — 0.2 

 Största diff. 1.2 — 1.8 — 0.2 



Ehuru jag ej tillfredsställande kan förklara detta förhål- 

 lande, sa utvisa dock försöken omisskänligen en elektrisk reak- 

 tion, äfven sedan skålen blifvit berörd med en ledare. Vid mått- 

 lig och ej upprepad gnidning är den dock så godt som omärk- 

 bar, och som röret före hvarje vägning fick ligga några minuter 

 på den arreterade vågskålen, hvarigenom den lilla temperatur- 

 skillnaden mellan röret och luften i vagskäpet äfven fick utjemna 

 sia, sä erhöllos fullt tillfredsställande resultater mellan de olika 



o" 



vägningarna. 



För att i sammanhang med dessa undersökningar få veta 

 hvad inflytande en för ögat omärkbar kondensering af fugtighet 

 på ett glaskärls yta kan utöfva pä kärlets vigt, ett inflytande 

 som många synas hålla för ganska märkbart, anställde jag flera 

 försök, dels med nämnda rör, dels med en glasskifva af omkring 

 2.5 dec.-tums längd och 1 d:ts bredd. De uppvärmdes till mycket 

 öfver 100', fingo kallna öfver svafvelsyra, och vägdes derpa 

 skyndsamt. Sedan de fatt ligga 10 minuter i vägen bestämdes 

 deras vigt ånyo, äfvensom glasskifvans, sedan det beslag, som 

 vid paandning uppkom, äter bortgått. Vid alla dessa vägningar 

 lago vigtdifferenserna inom gränsorna för vagens vaiiationsfel 

 (eller föga öfver 0.0001). Uppvärmdes deremot glasskifvan sa 

 mycket, att den för bakhanden kändes ljum, så visade den sig om- 

 kring i milligram lättare än förut. Den mängd fugtighet (eller 

 luft;, som ett dylikt mindre glaskärl förmår kondensera på sin 



