— 308 — 



På grund häraf har man sålunda ansett, då icke särdeles 

 stor noggrannhet varit behöflig, specifika värmet för Platina vara 

 konstant från n till 1000°. Yid närmare granskning förefaller 

 likväl besynnerligt, att differensen mellan de närliggande talen, 

 som exprimera det specifika värmet, blir ständigt 0,00042; men 

 då man tager i betraktande de bredvid stående temperaturhöj- 

 ningarne, finner man att något fel egt rum. 



Det ligger ju i sjelfva förhållandets beskaffenhet att, såvida 

 det specifika värmet tillvexer med temperaturen, måste äfven 

 de verkställda försöken yppa en gradvis tilltagande temperatur- 

 höjning? 



Sålunda är nu densamma för 100° = 0,54. Multipliceras 

 0,54 med 2, 3, 4 etc. erhålles produkterne 1,08.1,62.2.16 etc. 

 Skilnaderna mellan dessa och de genom försöken funna tempe- 

 raturhölningarne skola visa huru mycket värme kroppen förmått 

 rymma utöfver 2, 3, 4 etc. gånger dess förmåga vid 100°, eller — 

 hvad som är detsamma — i temperaturhöjnings-öfverskotter ut- 

 tryckta, utvisa det specifika värmets tillvexter för motsvarande 

 temperaturer. 



Då dessa skilnaders differenser tagas i betraktande, finner 

 inan anomalier uppstå, för hvilka något skäl är svart att finna. Vid 

 100°, 200", 300° och 400" blifva dessa respektive 0,01 . 0,03 . 0,05 

 samt vid 900°, 1000", 1100", 1200° och 1300° — 0,13 . 0,14 . 

 0,15 . 0,16. (Se kritik af tabellen). 



Jemföres ytterligare dessa Pouillets försök med de af 

 DuloxG och Petit förut gjorda, och hvilka för Platina gåfvo 

 specifika värmet 0° — 300° = 0,0355 (se PoGGENDORFFS Annaler, 

 Bd. LI, s. 45), så finner man detta ligga mellan 500° och 600° 

 hos Pouillet. Detta är likväl för stor olikhet och ensamt för 

 sig nästan ett bevis för de Pouilletska försökens mindre nog- 

 grauhet. 



Då jag, för mina rön, ursprungligen haft ett särskildt än- 

 damål, har jag vid de undersökningar, för hvilka jag nu går att 



