- 317 — 



V. Regnault (Pogg. Ann. B. LI, s. 237) har erhållit 

 0,12728 och 0,12983 vid 98\ För motsvarande temperatur eller 

 100 1 blef mitt resultat 0,12958. 



Stål (Serien B). Vigt = 11,241 gr. 

 Kulan var tillverkad af engelskt gjutstål. Vid 98" erhöll 

 V. Regnault 0,11848. Mina försök hafva gifvit vid 100° spec. 

 värme 0,11997. Detta skiljer på 3:dje decimalen, men då en 

 olika halt af kol genom dess större spec. värme bör rubba dessa 

 förhållanden, finner man, att afvikelsen ej är stor. 



Jern (Serien C). 

 Att erhålla absolut rent jern som regulus är nästan omöj- 

 ligt. Jag har derföre ej kunnat dermed anställa direkta försök, 

 utan har förfarit på följande sätt. 



Då man sammanställer och jemför Tackjern och Stål, fin- 

 ner man att vid 100° det förras spec. värme är större än det 

 sednares. Att detta torde uppkomma genom Tackjernets större 

 kolhalt har sannolikhet för sig. Men Tackjernets spec. värme 

 tillvexer med temperaturen i ett mindre förhållande än Stålets. 

 Derigenom inser man att Kolets bör tillvexa i ett ännu mindre 

 förhållande än någondera af dem. Vid någon högre temperatur 

 bör derföre Stål och Tackjern hafva samma spec. värme, hvaraf 

 är klart att en afskärning måste ega rum mellan Tackjernets och 

 Stålets spec. värmekurvor. Med tillhjelp af serierna A och B 

 finner man denna afskärningspunkt, genom en lätt beräkning, 

 vara vid 881 n ,5, der spec. värmet för Tackjernet och Stålet blir 

 detsamma eller 0,229671. Denna punkt är således gemensam för 

 Tackjern och Stål, d. v. s. för Jern och Kol eller rättare för 

 alla de ämnen, hvilka tillsammans med Kolet ingå i Tackjern 

 och Stål. 



På Tafi. XI har jag från ofvannämnde punkt dragit 



linien på fri hand med ledning af Stålets (serien B) till 



0,113794 vid 100° (V. Regnault för rent jern vid 98"). På 

 grund af detta är serien C bildad. 



