— 340 — 



mänhet hafva ett mycket regelbundet horisontelt läge, gifves det 

 dock ställen, der detta läge är rubbadt och der de öfre, af en 

 fastare bergart bestående lagren efter allt utseende genom sin 

 tyngd inverkat på och stört underbädden. Denna underbädd be- 

 står af en ljust blågrå eller stundom grönaktig, mycket lerhaltig 

 mergel, hvilken lätt faller sönder i tunna skifvor och af det öf- 

 versköljande hafsvattnet sönderdelas och omarbetas till en lös och 

 mjuk massa. I denna mergel ligga tunna band af en tät, finkor- 

 nig, ljusgrå kalksten af omkring en tums tjocklek. Oftast består 

 denna kalk af slitna och rullade korallstycken af slägtena Haly- 

 sites, Heliolithes, Favosites. Man anträffar här äfven i mängd 

 vackra och tydligt utbildade krystaller af svafvelkis. Särdeles 

 utmärkande för denna låga mergelbädd äro de talrika, fina, svart- 

 färgade alglika aftryck, som komma i dagen när man klyfver de 

 tunna mergelskifvorna. Här finnas äfven de svartglänsande mun- 

 och extremitetdelar af en crustacéform (Pterygotus?), som högre 

 upp blifva så talrika. De för lagret utmärkande försteningarne 

 äro: Phacops 4-Uneata, Bronteus platyactin, Leperditia baltica, 

 Spirifera Marklini, Cyrtina(?) multisulcata, Spirig. reticularis 

 var., Rhynchou. sphcerica var., Orthis Lovéni, Orthis Wisbyensis 

 (äfven i b), Orth. Davidsoni, Porambonites sp., Strophom. Walm- 

 stedti, Strophom. Lovéni (en egendomlig form af denna art), Pa- 

 Ireocyclus porpita (här öfvervägande , fast stundom såsom vid 

 Hallshuk förekommande i närmast högre lager), Heliolithes Grayi, 

 Plasmopora petaliformis, Alveolithes Fougti, Goniophyllum pyra- 

 midale (äfven någon gång anträffad i b), Aulacophylhim mitra- 

 tuin, Oyathophyllum angustum, Cystiphyllum spec. 



Den bädd (bi) , som deröfver vidtager, består äfven af mer- 

 gel, omvexlande med band af grå kalk, hvilka tilltaga i mägtig- 

 het och mängd ju högre man kommer i lagret, under det att 

 mergelbanden blifva allt tunnare och sällsyntare, samt slutligen 

 försvinna. Koraller utgöra ofta kalkens hufvudmassa och Iltdy- 

 sites catenularia bildar på detta sätt långa sammanhängande ban- 

 kar. Egendomliga former äro Spirig. imbricata var. lanwllosa, 

 Spirig. (?) Angelini, Spirig. (?) Grayi, Orthis Wisbyensis, O.bUoba 



