— 342 — 



Deuna vidsträckta grupp innesluter åtskilliga både palreonto- 

 logiskt och petrografiskt olikartade lager. Jeinte vissa för nästan 

 alla Medelgotländska lager utmärkande fossilier, visa sig lokala 

 olikheter genom en och annan egendomlig arts uppträdande. Så- 

 som sådane allmänt utbredda former, hvilka sammanbinda de el- 

 jest skiljaktiga lagren till ett gemensamt helt, må näranas: Pha- 

 cops caudata, Proetus concinnus, Spirifera plicatella var. inter- 

 lineata, Merista tumida, Orthis elegantula, Strophom. funiculata. 

 Men det för gruppen mest utmärkande är rikedomen på arter af 

 slägtet Pentamerus, ty af de på Gotland förekommande sju ar- 

 terna höra fem (Pent. conchiddum, P. scidptus, P. tenuistriatus, P. 

 esthonus, P. lingrwifems) uteslutande hit, och den sjette arten, P. 

 gakatus är gemensam för denna och nästföljande grupp. Dess- 

 utom är en högst afvikande brachiopodform, utmärkt genom stora 

 mot skalspetsen afsmalnande och försviunande rör, hvilka genom- 

 tränga sjelfva skalsubstausen, allmänt utbredd inom gruppens öf- 

 versta lager. 



Olikheten emellan lagringsförhållandena på vestra och östra 

 kusten är så stor, att man vid beskrifningen af denna grupp icke 

 kan taga en enda punkt som gällande för alla, såsom händelsen 

 var vid den föregående, utan måste vända sig särskildt till olika 

 lokaler. 



På vestkusten är det vid Gnismrds fiskläge, som de första 

 spåren till Medelgotländska lager börja visa sig. I den lösa 

 strandklappern ligga flera dithörande former uppkastade, och bland 

 dem Spirifera elecata, Khynch. borealis var. diodonta, (hth. ele- 

 gantida, Strophom. engh/pha. Man ser snart, att det anstående, 

 från hvilket dessa former härröra, är en blågrå, tunnskifvig kalk, 

 som vexlar med mergel. Den betäckes längre upp i landet af en 

 gulgrå kalk, hvilken är rik på skal af Strophomena? och tydligen 

 är en fortsättning af den öfre Medelgotländska kalk, som före- 

 kommer i Stenkumla och vidare östligt, och hvilken längre fram 

 skall omtalas. 



Men det är ej förr än vid Klintehamn som man får en sam- 

 manhängande, på fossilier rik lagerföljd. Såsom underbädd (o) kan 



