— 357 — 



aktig från O. tmstica, samt en varietet af Spirig. marginalis. 

 Dessa nu omnämnda lager, sandstenen, oolithen och den mergel- 

 blandade kalken, komma icke i dagen på östra kusten af den 

 halfö, som utgör sydligaste delen af Gotland. De betäckas der 

 af den mot sydost starkt stupande öfversta Hoburgs-kalken (d). 

 Denna af enkrinitstammar ofta rödfärgade, krystalliniska kalk 

 innehåller nästan inga spår af brachiopoder, utan endast otydliga 

 enkrinit- och korall-fragmenter. 



I stenbrotten vid Gannviken i Grötlingbo återfinner man sand- 

 stenen och oolithen, den sednare dock mindre oolithartad än längre 

 i söder. Försteningarne äro i det närmaste desamma som på de 

 nyssnämnda punkterna. Dock förtjenar här en stor varietet af 

 Stroph. rhomboidalis samt en Crania särskild uppmärksamhet. 



Sandstenen blir åter synlig längre norr ut vid kusten af Rohne, 

 och innehåller då Homalonotus rhinotropis, Phacops breviceps, 

 Stroph. (Fischeri Murch), Chonetes striatella. Härifrån och till 

 den östliga Bursviken omvexla stenarterna i lagren, så att man 

 än har sandsten, än ren, skiffrig kalk, än kalkhaltig sandsten. 

 På de låga höjderna, som ligga ett stycke från stranden, finnes 

 en kalk, som öfverensstämmer med den i Näs och Hafdhem, 

 saknar oolithstruktur, men är full med kalkbollar och konkre- 

 tioner. Utom de vanliga, på de förra ställena uppräknade för- 

 steningarna synes redan här den sedan i Burs och Lau så all- 

 männa Orthis canaliculata. På Amunde backe i Burs öfvergår 

 sandstenen till en sandhaltig kalk, som hvilar under en dels blå, 

 dels gulgrå pisolith. Den yttersta punkt mot norr, der slutligen 

 de sista spåren af sandstenen anträffas, är vid Bomunde norr om 

 Närahamn, der den öfvergått till en blågrå, sandhaltig kalkskiffer, 

 som hvilar under en grof pisolith. 



Jag öfvergår nu till uppräknandet af de anträffade brachio- 

 poderna, med bifogande af korta beskrifningar öfver de artei\ 

 hvilka jag anser för nya. 



