— 360 — 



lingbo, Gothemshammar, Ljugarn, Botvaklavik, Lauberg, Näs, 

 Grötlingbo, Bursvik i Oja, Hoburg. 



Denna art är underkastad mångfaldiga formförändringar, så att 

 den af Dalman beskrifna formen är långt ifrån att vara den van- 

 liga. Den tyckes dock vara den öfvervägande på vissa lokaler, 

 såsom i Kräklingbo och vid Gothemshammar. På andra ställen, 

 såsom vid Östergarn, der den är allmännast, finner man talrika 

 öfvergångar från exemplar med stort, spetsigt utdraget ventralskal 

 och nästan horisontel area, till andra, hos hvilka arean knappt är 

 markliar, och der begge skalens näbbar ligga i nästan omedelbar 

 beröring med hvarandra. Hvad som dock förenar dem alla och 

 skiljer dem från föregående och efterföljande arter, är skalens 

 skulptur. Ty öfver de tvärlöpande tillväxtlinierna, som sitta på 

 ett regelbundet afstånd från hvarandra, gå fina, vanligen endast 

 för beväpnadt öga synliga strimmor, hvilka isynnerhet äro märkbara 

 vid tillväxtliniernas kanter, som deraf få ett naggadt eller fintan- 

 dadt utseende. Hos föregående art äro de lamellösa tillväxtlinierna 

 täckta med ett fint gallerverk af hvarandra korsande tvär- och 

 längdlinier, och hos den efterföljande är ingen sådan teckning syn- 

 lig, äfven vid stark förstoring. Från afrundade och nötta former 

 af Sp. sulcata skiljes den genom det obetydliga fält, som ventral- 

 skalets area intager. Denna utsträcker sig icke, såsom på föregå- 

 ende art, i lika bredd med dorsalskalets area. Hos Sp. sulcata 

 har ventralarean dessutom en beklädnad af linier, som löpa paral- 

 lelt med dorsalskalets area. 



Yid Wisby (lagret b) förekommer en varietet, som vid första 

 påseendet tyckes betydligt skilja sig härifrån. Jag har emedlertid 

 hänfört den hit, då ingen annan skilnad förefinnes, än bristen af 

 plicse eller ribbor på ömse sidor om jugum och sinus. För öfrigt 

 är teckningen på de här svagare uttryckta tillväxtlinierna den- 

 samma. Jugum och sinus äro ej sä tydliga, som hos de normala; 

 på ett och annat exemplar synas antydningar till sidoribbor, äfven- 

 som jugum understundom är till hälften deladt genom en grund 

 fördjupning, liksom hos de normala. Jag anser mig äfven böra 

 hit räkna en mera afvikande form från Slite (a), med 10 till 11 

 raka ribbor på ömse sidor om ventralskalets sinus och 9 sådana 

 på ömse sidor om det midt emot sittande jugum. Ventralskalets 

 area är stor, plan och nästan horisontel, med fina mot dorsalarean 

 vinkelräta linier, och af samma bredd som denna. Jugum har en 

 grund fördjupning, som sträcker sig till två tredjedelar af dess 

 längd. Tvärt öfver skalen gå fina strimmor, som äro mera tätt- 

 sittande än hos hufvudformen. Dess dimensioner äro: höjd 15, 

 bredd 18, tjockl. 14 millim. 



8. Sp. crispa His. Föreh. Eskelhem, Djupvik (Eksta), Fetesvik. 



CYRTINA. Davidson. 

 Curt.t muUisulcata His. (Cardium multisulcatum Dis.. Spirif. multi- 

 sulcatus Vehn., Bull. Soc. Geol. 1848). 



