— 362 — 



Hufvudforraen förekommer jenitc R. Salteri vid Bursvik och i 

 Galinvikens stenbrott i Grötlingbo, samt i Hafdhem. Rh. Baylei 

 finnes ensam på Närsholm och i ltohne, R. Salteri särskild vid 

 Petesvik, Grumpevik, på Laubackar och Ostergarn, söder om Got- 

 hemshammar, samt vid Hammarndd i Kräklingbo. 



R.? Barrandet Davidson. Bursvik (Öja), Grumpevik. 



SPIRIGERINA D'Orbigny. (= Atrypa Daljl). 



Sji. reticularis L. Allmänt förekommande i alla lager; i goda och 

 väl bibehållna exemplar fås den isynnerhet frän Djupvik (Eksta) 

 och Wisby (a). Liksom öfriga allmänt utbredda och i talrika 

 exemplar förekommande brachiopoder varierar äfven denna i hög 

 grad och i så mycket högre grad, som den af alla är allmännast. 

 Man finner flerfaldiga öfvergångar från finstråliga former till grof- 

 stråliga , h vilka likna den Devoniska Sp. aspera, så att man fin- 

 ner sig frestad, att sammanföra dessa begge arter till en. Åtmin- 

 stone har jag icke med afseende på de Gotländska exemplaren 

 funnit skäl, att specifiskt afsöndra dem. Former, som genom sina 

 få och grofva strålar kunde räknas till formen aspera, samman- 

 smälta genom mellanformer med den mera finstråliga äkta Sp. 

 reticularis. En sådan form med grofva strålar förekommer vid 

 Länsa (Pårö). En mera fjellig varietet finnes vid Wisby. Det 

 gifves tydliga öfvergångar från denna till en annan med 18 — 20 

 mycket grofva strålar. Tvärt öfver dessa gä 3 — 4 tjocka, upp- 

 höjda afsatser, bvilka bildas af flera på hvarandra hopade tillväxt- 

 linier. Strålarne äro vid dessa högt uppskjutande och rörlika. 



Sp. imbricata Sovv. Förek. Wisby, Stora Carlsö (a — b). 



Då denna och efterföljande art ofta blifvit förblandade, torde 

 det icke vara olämpligt, att här anföra de kännetecken, hvilka 

 efter mitt förmenande visa deras verkliga olikhet. 



Sp. imbricata Sow. 



Kretsformig, af lika bredd och 

 höjd, begge skalen starkt con- 

 vexa, stundom till den grad, att 

 musslan blir klotrund. Dorsal- 

 skalet har ett svagt upphöjdt ju- 

 gura, mot hvilket på ventralskalet 

 svarar en sinus, hvilken isynnerhet 

 märkes mot skalkanten, der den är 

 bred och djup och förlä nges i en 

 bred, tunglik rlik. Ventralskalets 

 näbb är i sjel/va spetsen genom- 

 borrad af en liten rund öppning, 

 samt böjer sig så starkt mot dor- 

 salskalet, att man knappast ser 

 tecken till något deltidiuin. De 

 upphöjda strålarne på skalens yta 



Sp. marginalis Dalm. 

 Nästan elliptisk, med största dia- 

 metern på bredden. Skalen föga 

 convexa. nästan sammanplattade. 

 Strålarne talrikare, smalare och 

 otydligare iin hos S. imbricata, 

 med mycket grunda rännor emel- 

 lan hvarandra. De vågformiga 

 tillväxtliniema endast märkbara 

 vid skalens kanter, der man kan 

 skönja tvenne dylika. Ventral- 

 skalets näbb stor, upprättstående, 

 med en rund öppning oågol ne- 

 dan/öre spetsen på inre sidan. 

 Denna öppning begränsas nedtill 

 af ett triangelfonnigt, tudelt del- 

 tidiuin. Skalens jugum och sinus 





