— 374 — 



och med fullkomligt vågrät yta. Med undantag af en vid kan- 

 terna befintlig, smal rand eller bard, som är veckad, är hela 

 inre sidan slät och i midten upptagen af några otydliga muskel- 

 intryck. Höjd 17, bredd 20 millim. Östergarn (be). 



LEPTjENA. Dalman. 



1. L. transversalis Dalm. Wisby (ab); Med.-G. Eskelhem, Fröjel, 

 Djup vik (Eksta), Stora och Lilla Carlsö, Slite (a), Furillen, 

 Fårösund, Länsa (Fårö). 



2. L. segmentum Angelin. Den triangulära öppningen i ventral- 

 skalets area är smal och långsträckt, samt nästan till hälften 

 betäckt med ett deltidium, hvilket antingen saknas eller är myc- 

 ket litet utveckladt hos L. transversalis. Arean är plan, icke 

 concav, så att ventralskalets näbb skjuter utåt, icke böjer sig ned 

 öfver dorsalskalets area. Dorsalskalets cardinalprocess, som täcker 

 det öfriga af ventral-areans triangulära öppning, som icke döljes 

 af deltidiet, är ofvanfrån sedd smal, och liknar, såsom Verneuil, 

 äfven säger om samma del hos L. sericea, hälften af en heral- 

 disk lilja. Skalen äro mycket svagt hvälfda. Dorsalskalets mus- 

 kelintryck afvika mycket från den anordning, som ses hos L. 

 transversalis och närma sig den, som finnes hos L. Humboldti 

 Vern. Höjd 6, bredd 11, tjockl. 2 millim. Djupvik (Eksta), 

 Lilla Carlsö. 



3. L. margaritacea Angelin. Möjligen identisk med Sowerbys Lept. 

 kevigata, L. lepisma. Dalman har aldrig publicerat någon art 

 under sistnämnde namn. Djupvik (Eksta), Lilla Carlsö. 



CHONETES. Fischer. 



1. Ch. striatella Dalm. (Ch. lata v. Buch, M'Coy). Förde. Wisby 

 (b); Med.-G. Klinteberg (c), Eksta (a), Petesvik, Slite, Fårö, 

 Lilla Carlsö; Syd-G. Östergarn, Kräklingb'o , Rohnehamn, Burs- 

 vik (Öja), Lan, Närshamn, Wamlingbo, Grötlingbo. 



2. Ch. cingidata, n. sp. (fig. 1 9). Musslans konturer såsom hos den före- 

 gående. Från ventralskalets raka låskant utgå på ömse sidor om 

 deltidium 3 — 4 smala, lieformigt böjda taggar. Ventralskalet är 

 föga convext och dorskalet nästan plant med en obetydlig för- 

 djupning i midten. Ventralskalets yta har omkring 50 — GO fina, 

 greniga strålar, hvilka äro tättsittande och litet upphöjda. En 

 stråle, som är nästan dubbelt så grof som de öfriga, går lodrätt 

 från skalspetsen mot nedre kanten och afdelar skalet i tvenne 

 hälfter. Dorsalskalet betäckes endast med fina tättsittande strim- 

 mor. Höjd 9, bredd 14 millim. Från Fröjel, kalksandskiffern 

 vid Gannarfve. 



CRANIA. Retzius. 



Crania Sedgivicki Lewis & Davids.? Wisby (b), Likershamn (be), 

 Fårö (Lutterhorn). Dessutom torde, att dömma af de materia- 



