— 377 — 



slutsatsen, att det sydöstra Gotlands öfversta lager bilda en öf- 

 vergång till den Devoniska formationen. Den, som sednast i skrift 

 vidrört ifrågavarande art, är Ferd. Roemer*), som kortligen 

 omnämner, att den är skild från C. sandalina, kallar den C. 

 gotlandica, samt förnekar till följe deraf Murchisons påstående 

 om fyndortens Devoniska ålder. Utom i nyssnämnde Laubac- 

 kars medlersta af kalk- och mergelband bestående lager, har C. 

 gotlandica äfven anträffats af E. Walmstedt i de tunna mergel- 

 band, som ligga tätt under Ostergarns-lagrens öfversta Stro- 

 matoporkalk, samt af mig i Hemse i ett kalklager, som öfverens- 

 stämmer med Laubackarne i ålder. På alla dessa ställen före- 

 kommer den tillsamman med rent öfversiluriska former. Det är 

 visserligen sant, att man ännu icke, så vidt det är mig bekant, 

 funnit något exemplar med begge skalen hopsittande. Men begges 

 öfverensstämmelse med hvarandra, isynnerhet i ögonen fallande 

 vid jemförelse med C. sandalina, gör det påtagligt, att de höra 

 tillsamman och utgöra en form af slägtet Calceola. 



Det större skalet är kägelformigt med en hvälfd och en flat 

 sida (den s. k. arean). Begge sidorna äro rynkade af täta, tvärt- 

 öfver, utan afbrott gående tillväxtliuier. Den flata sidan delas 

 i tvenne hälfter genom en svagt upphöjd rand eller valk. Paral- 

 lelt med denna gå finare, svagare upphöjda linier. Från samma 

 sidas båda kanter utgå små rotlika utskott, hvilka äro talrikast 

 och smalast mot skalspetsen, samt gröfre och glesare längre upp 

 på skalet. Deras genomskärning visar, att de äro ihåliga eller 

 genomdragna af en fin kanal. Man anträffar exemplar, som ligga 

 fastade medelst dessa utskott på koraller och andra hafskroppar. 

 Mynningen, som omger den i skalet ingående håligheten, är half- 

 cirkelformig. Denna hålighet inneslutes af tvenne väggar, af hvilka 

 den ena, liksom den motsvarande yttre, är plan och den andra 

 hvälfd. Håligheten intager omkring § af skalets längd. Dess 

 botten är beklädd med små blåslika upphöjningar, som äfven till 

 någon del synas i närheten af kanterna. Från dessa utgå mot bott- 

 nen flera septa liknande strålar. Midt på den plana väggen delas 



*) Leohh. u. Bkdnns .hilirbiu-h, 1856. p, 708. 



