— 390 — 



görande afseende, som vi erforo, att i dessa trakter förhållandet 

 härutinnan vexlar ganska raskt från ort till annan på jemförelse- 

 vis ej särdeles stora distanser, hvilket också genom de sedermera 

 under förmörkelsen rådande väderleksförhållandena syntes be- 

 kräfta sig. Af allt livad vi härom voro i tillfälle att erfara, 

 syntes den enda slutsatsen följa, att vi så mycket som möjligt 

 borde aflägsna oss från hafskusten och undvika alla djupare dal- 

 sänkningar. Efter att hafva, såsom vi tyckte, moget öfvervägt 

 alla omständigheter, stadnade vi vid det beslutet att till vår sta- 

 tion välja en af Herr MONTALVAN oss föreslagen ort vid namn 

 Bezana, en bondby, belägen på högslätten af de Cantabriska 

 bergen, nära gränsen mellan Asturien och Gamla Castilien, samt 

 omkring en half Svensk mil söder om det i nejden allmänt be- 

 kanta Escudo-passet (Puerto del-Escudo). 



Sedan alla förberedelser för vår expedition blifvit träffade, 

 bröto vi den 12 Juli upp frän Santaoder, fördelande oss i två 

 afdeluingar på två olika vägar, och sammanträffade följande da- 

 gen på var bestämmelseort Bezana, med våra instrumenter i fullt 

 oskadadt skick. Vi funno här ett tarfligt logie hos en bonde, 

 som för tillfället fungerade såsom byns Alkald eller fredsdomare, 

 en man hvilken i sin barndom hade gått i skola och lärt latin, 

 hvaraf han ännu hade sa mycket qvar i minne, att vi på detta 

 språk kunde göra oss för honom begripliga, äfvensom tvärtom 

 han för oss, när var spanska, som sannerligen icke var mycket 

 omfattande, ej längre ville förslå. Dagen efter var ankomst till 

 Bezana, eller den 14 Juli, företogo tre utaf sällskapet, Herrar 

 Lindelöf och Möller samt jag, en rekognosceringsresa längre 

 söder ut för att utforska, huruvida icke i trakten någon mera 

 inbjudande ort, än Bezana i sjelfva verket var, funnes, der vi i 

 stället kunde nedslå vara bopålar under afvaktan på förmörkel- 

 sen. Denna utflykt utsträckte vi anda till Ebro-dalen, i hvilken 

 vi nedstego vid Qvintanilla de Escalada, och hvarifrån vi efter 

 kort rast återvände till Bezana utan att i hufvudsak hafva vun- 

 nit någonting, emedan i den ödsliga bergstrakt, der vägen gick 

 fram, intet enda ställe förekom, der det varit möjligt att finna 



