— 403 — 



laktiska vinkel vid observationstillfället var 46° 30', så uppkom- 

 ma ur den omedelbara observationen följande reducerade tal : 

 Fläckgruppens minsta afstånd från solranden = 1 53". 



» största » » » =4 43 '. 



» positionsvinkel, räknad från 



norr mot öster, = 126°,5. 



Elt flyktigt öfverslag utvisar genast, att åtminstone en del af 

 fläckgruppen både vid förmörkelsetillfället redan inträdt på sol- 

 skifvan ; men det syntes mig af interesse att erfara, huruvida 

 hela gruppen vid detta tillfälle hade passerat den skenbara sol- 

 randen. För detta ändamål har jag ur ofvanstående tal och med 

 solens kända rotations-elementer beräknat tidpunkten för den yt- 

 tersta, östligaste, fläckens inträffande i denna rand, äfvensom fläck- 

 gruppens positionsvinkel vid förmörkelsen. Jag har sålunda fun- 

 nit, att gruppens östligaste gräns befann sig i sjelfva solranden 

 den 18 Juli kl. vid pass 6' e. m., således först 3 timmar efter 

 den totala förmörkelsen. I anseende till den af mig använda 

 inätningsapparatens ofullkomlighet kan denna bestämning icke 

 göra anspråk på någon" hög grad af noggrannhet och torde möj- 

 ligen vara osäker på en och annan timme; men den slutsatsen 

 anser jag dock fullt berättigad, att fläckgruppens östligaste del 

 befann sig vid förmörkelsetillfället i sjelfva den skenbara solran- 

 den. Jag har vidare beräknat, att fläckgruppens midt vid för- 

 mörkelsen, eller den 18 Juli kl. 3 e. m., hade positionsvinkeln 

 119°, 6. Jag sysselsatte mig icke vid förmörkelsen med att upp- 

 mäta några protuberansers positionsvinklar; men att döma efter 

 hvad jag erinrar mig om det ungefärliga läget af den långsträckta 

 protuberans, hvilken jag såg något ofvanom solrandens östligaste 

 punkt, synes det mig, att denna positionsvinkel borde falla inom 

 densammas omfång. Säkerligen har mer än en observatör be- 

 stämt läget för denna protuberans, hvarigenom all ovisshet i detta 

 liä.iseende skall kunna häfvas. Den förmodan, som redan efter 

 1851 års förmörkelse framställdes, att protuberanserna stå i nå- 

 gon förvandtskap med solfläckarne eller de dem omgifvande fack- 

 lorne, skulle genom det antydda förhållandet erhålla ett vigtigt 



