— 19 — 

 Bidrag till kännedomen af Iehiienmonidernas lefnads- 



sätt. — Hr Boheman inleranade en under förestående titel af 

 Studenten A. E. Holmgren författad uppsatts af följande in- 

 nehåll : 



»Som man vet, så äro Ichneumoniderna föga sällskapliga 

 djur. Man träffar dem derföre vanligen enstaka eller i min- 

 dre flockar. Om man någongång skulle finna dem i större 

 mängd, måste en sådan omständighet vara en ganska ovanlig och 

 anmärkningsvärd företeelse, som icke bör lemnas oanmärkt, eme- 

 dan den sprider ett visst ljus i det mörker, som ännu i någon 

 mån råder i vår kännedom rörande dessa djurs lefnadsförhållan- 

 den. Jag vågar derföre hoppas, att nedanstående uppsatser — ett 

 utdrag ur min anteckningsjournal för år 1857 — icke måtte för- 

 vägras ett rum i Ofversigten af Kongl. Vetenskaps-Akademiens 

 Förhandlingar, isynnerhet som jag äfven härigenom tror mig hafva 

 funnit en viss förklaringsgrund till det sätt, på hvilket naturen går 

 tillväga för att förhindra äfven dessa insekters alltför stora till- 

 växt och öfverhandtagande. 



Ur mina anteckningar vill jag nu först anföra följande: Un- 

 der en exkursion i norra Ostergöthland den 2 Juli, anträffade jag 

 i en skogspark Ichneumon sicarius i sådan mängd, att det med 

 skäl kunde väcka min största förvåning, isynnerhet som jag aldrig 

 sjelf tillförene varit vittne till någonting dylikt, ej heller genom 

 andras iakttagelser blifvit gjord uppmärksam på, att Ichneumoni- 

 derna, i likhet med andra insekter, hafva en dylik lefnadsvana. 

 Jag anade genast att deras parningstid var förhanden och trodde 

 mig således hafva funnit ett gynnande tillfälle att erhålla båda 

 könen i mängd för min samling; men ibland alla, som till tusen- 

 detal flögo omkring, kunde jag ej bemärka en enda hona. Alla 

 dylika voro också utan tvifvel hannar. Men som utaf deras åt- 

 börder tydligt kunde skönjas, att de liksom sökte något och alla 

 förhöllo sig på samma sätt, enär de dels flögo långsamt omkring 

 någon viss gräsbeväxt trädrot, dels jagande hvarandra genomsökte 

 mossan, så ansträngde jag hela min uppmärksamhet för att iit- 



Öfvers. af K. Vet.-Akad. FOrh., d. 12 Januari 185'J. \ . 



55 



