— 21 — 



der tydligt tillkänna, att de hade fått henne i sigte. Sedan höll 

 jag ut den uppstuckna honan åt hannarna, hvilka genast kommu 

 tillstädes for att para sig, och det dröjde heller icke många ögon- 

 blick förrän en utaf dem blef fasthängande vid henne. Jag kra- 

 made då båda till döds för att bättre komma i tillfälle att un- 

 dersöka de ännu vid hvarandra sammanhängande genitalia. Hvad 

 dessa undersökningar beträffa, hvilka ledt mig till andra åsigter 

 rörande Ichneumonidernas parning och äggläggning än de, som 

 tillförene varit gällande, så vill jag vid ett annat tillfälle, sedan 

 några mikroskopiska undersökningar å friska exemplar blifvit 

 gjorda, vidare dertill återkomma. Nu vill jag blott, på grund af 

 det ofvan anförda, antyda hvilken vis åtgärd naturen vidtagit för 

 att förekomma dessa parasitdjurs alltför stora ödeläggelser ibland 

 de insekter, i hvilkas afföda (larver och puppor) de lefva — och 

 hvilka de således tillintetgöra — under första stadiet af sin 

 tillvaro. 



Hvar och en nemligen, som befattat sig med insamlandet af 

 Ichneumonider, har, som jag tror, också helt visst observerat, att 

 vid vissa tillfällen nästan blott hannar och vid andra åter nästan 

 blott honor kunnat anträffas, samt att detta företrädesvis varit 

 händelsen med sådana arter, som allmännare förekomma. Det är 

 just denna omständighet som jag nu vill påpeka; ty säkert är, 

 att, om båda könen af Ichneumonider till lika antal skulle fram- 

 födas, så skulle vissa bland de öfriga insekterna lida ett betydligt 

 nederlag, och ofta, såsom vid ofvan anförda tillfällen, blifva totalt 

 utrotade. Nu deremot kan icke en sådan förödelse inträffa, då 

 ibland tusendetals individer, som utvecklas, blott några få tillhöra 

 det ena könet. Vid anförda tillfället var det hannarna, som till 

 antalet voro öfvervägande, vid ett annat kunna vi möjligen an- 

 träffa ett lika antal af nästan endast honor, af hvilka då natur- 

 ligtvis blott ett ringare antal kunna blifva befruktade. De öfriga 

 blifva således oskadliga. Denna regel kan, med få undantag, 

 tillämpas på hela Ichneumonidgruppen, och, åtminstone rörande 

 Ichneumon sicarins, hafva vi af det ofvan anförda ett tydligt be- 

 vis för dess riktighet. 



I 



