— 25 — 



Nemorum, Blechnum Spicant, Polypodium Dryopteris och Phce- 

 gopteris, Myosotis sylvatica, Aspidium Oreopteris och aculeatum, 

 Asperula odorata, Ajuga reptans, Geranium phaium och sylva- 

 ticum, Luzula maxima, Circoza lutetiana, Tlialictrum aquilegi- 

 folium, Saxifraga umbrosa och hirsuta, Adenostyles albifrons, 

 Prenanthes purpurea, Euphorbia hyberna. 



I silfvergranens egentliga bälte är vegetationen fattig. Vac- 

 cinum Myrtillus utgör jemte silfvergranen ofta hufvudmassan af 

 vegetationen; mer spridda förekomma Daphne Lanreola, Rex 

 aquifolium, Sorbus aucuparia, Euphorbia hyberna, Oxalis Ace- 

 tosella, Laihrcea clandestina, Milium effusum, Ribes alpinum, 

 Sambucus racemosa. Redan innan silfvergranen nått sin öfre 

 gräns, börja några fjellväxter att visa sig, såsom Sagina saxa- 

 tilis, Phleum alpinum och Rhododendron ferrugineum. 



Men först på den trädlösa toppen, som klädes af en tät 

 gräsmassa, finner man en verkligt alpinsk flora. På de öppna 

 fälten växa: Gentiana lutea, acaulis och verna, Senecio adonidi- 

 folius, Festuca spadicea, Luzula pediformis, Viola eornuta, Ery- 

 tlironium Dens-ca?iis, Meum athamanticum, Sisymbrium pinnati- 

 Jidum, Asphodelus subalpinus, Nigritella angustifolia, Jasione 

 perennis, Veratrum album m. fl. På klipporna vid norra sidan, 

 som till en stor del klädas af Rhododendron ferrugineum, fin- 

 ner man dessutom: Poa alpina, Sedum alpestre, Globidaria 

 nudicaulis, Cotoneaster vidgaris, Valeriana ojfficinalis, iAizula 

 inidtiflora, Saxifraga Aizoon och muscoides, Betonica Alope- 

 curos, Arabis ciliata och alpina, Carex ornithopoda, Asplenium 

 viride, Ranuuculus Gouani, Cardamine resedifolia, Erinus alpi- 

 uus, Veronica aphylla, Aspidium Lonchitis, Alchemilla alpina, 

 Arenaria grandiflora, Salix pyrenaica och några få exemplar af 

 Draba Johannis. 



Dessa äro nu de växtarter som förnämligast karakterisera 

 de olika bältena af Superbagnéres. Dess topp, hvarifrån man 

 har en herrlig utsigt, ligger öppen för de kalla vindarne från 

 södern, eller från den hela året om snöklädda gränskedjan. Cra- 

 bioules och Tusse de Maupas ligga rakt söderut, båda bland de 



