— 28 — 



dock en i flera fall afvikande vegetation, och man finner här åt- 

 skilliga arter, som man förgäfves söker i de lägre, såsom Trifo- 

 liurn rubens, Linum gallicum, Asperula cynanchica, Globularia 

 cordifolia forma nana, Lactuca perennis, Pathyrus Nissolia och 

 sphairicus, Sedum maximum, Allium fallax, Silybum mariamim, 

 Erythr&a Centaurium, Laserpitiuni latifolium, Satureja montana. 

 Härtill komma ännu trenne arter, nemligen: Clieilanthes odora, 

 Biscutella cichorifolia och Phagnalon sordidum, hvilka man kan 

 anse såsom de mest karakteristiska för dessa öfre branter, och 

 som, jemte den längre ned växande Saxifraga nervösa, äro de 

 sällsyntaste växtarter, som blifvit funna på berget Cazaril. Phagna- 

 lon är sällsynt, Saxifraga och Cheilanthes förekomma flerstädes, 

 Biscutella finnes i mängd. 



Ofvan byn Cazaril vidtager ofruktbara kala betesmarker, af 

 ett lika enformigt utseende som våra ljunghedar. Vegetationen 

 är ganska fattig. En och annan växt förråder, att man här bör- 

 jar inträda i den subalpina regionen, såsom Sagina saxatilis och 

 Veronica saxatilis. 



Ehuru berget Cazarils södra sida, från foten ända upp till 

 byn Cazaril, i allmänhet är brant stupande, så träffar man dock, 

 i anledning af den fruktbara af solen väl uppvärmda marken, 

 öfverallt små odlade remsor, hvilka ofta endast ega några få 

 alnars bredd och 40 till 50 alnars längd. Sådana små åker- 

 lappar, som stundom hafva en betydande lutning, omgifvas ofta 

 af snår af Rubus thyrsoideus. Berget får härigenom ett terrass- 

 likt utseende. Superbagnéres deremot är alldeles ouppodladt, och 

 här omvexla bördiga ängar med mer och mindre täta skogar. 



Så olika är vegetationen på de tvenne berg, som närmast 

 innesluta Luchon, och som tillika äro de i vegetativt hänseende 

 interessantaste af dess närmaste omgifningar. Talrika gånger be- 

 sökte jag båda, synnerligen Cazaril, som för en nordbo har mer 

 tillockande än dess granne i söder. Dessutom återfinner man alla 

 arter, som Superbagnéres hyser, dels i bokens och silfvergranens 

 regioner i de omgifvande subalpina dalarne, dels på de högre 

 bergen och på sjelfva gränskedjan, der alla de fjellväxter, som 



