_ 51 



Calamayrostis, QäsaHs strida, Diantkus superbus, Hieracium yy- 

 renaicum, Solanum Dulcamara, Sempervivum tectorum, Seseli 

 montanum. Dalen mellan Saint-Sauveur och Pierrefitte är vid 

 Pont d'enfer verkligen underbar. Man förvånas öfver de oerhörda 

 arbeten, som der äro gjorda af menniskohand; broar som sväfva 

 ungefär 80 fot öfver de i djupet mellan branta klippor skum- 

 mande noderna; stora stenblock bortsprängda för att bana en väg, 

 som på ena sidan begränsas af höga lodräta bergväggar, på den 

 andra stödes af en kanske 20 fot hög stenmur. Men så hafva 

 ock sekler arbetat på fulländandet. När någon medlem af kung- 

 liga familjen besökt någon af de sköna trakterna i Pyrenéerna, 

 hafva alla krafter blifvit satta i rörelse för att åstadkomma en 

 praktikabel väg. Så har man nu en ridväg ända upp till toppen 

 af Pic du Midi *). Vid Pierrefitte sluta de höga bergen, dalarne 

 blifva breda och fruktbärande, endast begränsade af låga kullar. 

 Vi passerade derefter förbi Argeles och anlände middagstiden till 

 Lourdes, som ligger nedom Pyrenéerna på slätten. Här stannade 

 vi några timmar, och under denna tid gjorde jag en liten spatser- 

 tur utom staden, samt insamlade då: Centaurea Caleitrapa, Li- 

 naria Elatine, Ulex nanus, Seseli montanum och Erica vagans. 

 Vädret var klart och vackert; hettan var tryckande. Vi hade 

 nu gjort en betydande krok, och voro längre i norr än sjelfva 

 Bigorre. Vår kosa från Lourdes gick således något i sydost, 

 dels öfver släta fält, dels öfver låga kullar. Vegetationen tyck- 

 tes enformig och de märkligaste arter som insamlades voro Cy- 

 tisus supinus och den sällsynta Adenocarpus complicatus. Kloc- 

 kan £7 på aftonen voro vi i Bigorre». 



•) »On a tracé ä grand peiue, en 1837 ou 38, un rentier d'un métre de large, 

 en zig-za" sur toute la face meridionalc du cone afiu que Monseignenr le duc 

 de Nemours put y monter ä cheval. Des Mouuns: Etat de la vegetation 

 sur le Pic du Midi de Bigorre pag. 27. 





ttj. 



