ÖFYERSIGT 



AF 



KONGL. VETENSKAPS-AKADEMIENS 



FÖRHANDLINGAR. 

 År g. ÉG. 185». MS. 



Onsdagen den 9 Mars. 



Om perlfisket och Linnés hemliga konst att be- 

 fordra pcrlbihlningen hos musslor. — Hr O. I. Fåfleueus 



hade insändt följande meddelande: 



»Af alla yrken, som vinningslystnaden och fåfängan fram- 

 kallat, torde knappt något hafva en högre ålder än perlfisket; 

 och, i förhallande till arbetsstyrkan, har väl ej heller någon in- 

 dustrigren betingat större omsättning af knpitaler. Emedan per- 

 lor alstras hos alla slags musslor, hvilkas ska! invändigt utgöra 

 perlemor, och af dessa flere arter bebo begge heraisferernas haf, 

 andra åter strömmar och insjöar, synnerligast i bergländer, hafva 

 idkare af detta yrke ock uppträdt under de mest åtskiljda luft- 

 streck. I samma mån som smaken för perlsmycken utbildade 

 sig, stegrades ock handelsvärdet å perlor, förnämligast å de ut- 

 märktare, hvarom häfdatecknarnes uppgifter gränsa till det fabel- 

 aktiga. Redan i Salomos tid värderades perlor högt, och främst 

 de violetta, åt hvilka Theophrastus och Strabo m. fl. för- 

 fattare ock tillerkände företrädet. Phoenicierne använde perlor till 

 flerahanda prydnader och föredrogo dessa för dem af guld '). 

 Hos Romarne intogo perlor första rummet af alla varuvärden 2 ). 

 Så skall den violetta perla, som Jul. Caesar förärade Servilia, p 



') CuuiKKEs, Hist. des coquillages de mer. 

 2 i Flin. Hist. imt. Lib. IX. 



