— 109 — 



märkt, — äro fullkomligt af samma natur som perlemoren, hvar- 

 med musselskalen invändigt äro betäckte, och flere naturforskare 

 hafva fästat uppmärksamheten derpå, att icke blott de kemiska 

 beståndsdelarne äro enahanda, men äfven i allmänhet färgen, sa 

 att man finner perlor af mycket skiljaktiga färger, hvita, blä- 

 gråa, violetta, ljust korallröda, o. s. v., allt efter färgen å de 

 serskilde musslearternas perlemor. 



Att sjukdom, i egentlig mening, skulle alstra perlorna, låter 

 sig ej heller lätt förlika med musslornas lefnadsförhållanden i 

 öfrigt. Perlor förekomma, som bekant är, äfven hos våra van- 

 liga ostron (Ostrea edulis Lin.); men de individer, hos hvilka 

 perlor finnas, äro, så vidt författaren af denna uppsats erfarit, 

 hvarken till utseende eller smak skiljaktige från dem, som icke 

 äro perldrägtige. Hos denna mussleart har författaren ej heller 

 funnit perlor anvuxne vid skalen '). Ett kroppsligt lidande eller 

 en på lifskraften tärande desorganisation skulle väl ock näppe- 

 ligen kunna af musslorna uthärdas under så många år, som for- 

 dras för perlornas utbildning 2 ); och om detta icke är antagligt, 

 då musslan alstrar en enda perla, så är det ännu mindre fallet, 

 då hon samtidigt alstrar flere. Hos de indiska perlmusslorna är 

 det ej sällsynt att finna 5 a 6 perlor. Gregory uppgifver, att 

 det hos Unio margaritiferus påträffats ända till sexton. 



BAiiR, om hvars vederläggning af Homes theori ofvan är 

 nämndt, fann perlbildningens fortskridande nästan analogt med 

 benvandlingen hos de högre djuren, så att, likasom hos desse bc-n- 

 jorden afsättes uti brosket, den kolsyrade kalken hos musslan af- 

 sättes uti små förut befintliga koagula. Han indelade för öfrigt 

 perlorna, med afseende på deras tillkomst, i trenne slag, l:o så- 

 dane, som finnas fastvuxne på inre ytan af musslans skal, och 

 som antogos uppkomma dels i följd af yttre lassioner på skalet, 

 dels af inre sjuklig afsöndring; 2:o sådane, som träffas emellan 



') Waltl har hos Unio margaritiferus likaså ej funnit runda perlor utan i man- 

 teln. Isis 1838. 



2 ) Goi.dsmith antager bestämdt, att perlor lillflilligt alstras af samma ämne som 

 musselskalen, och att de icke uppkomma frän niigon sjukdom hos musslan. 

 Historv of thc earth and animatcd naturc, p. 514. 



