— 139 — 



gaf Weber en method att uppmäta fortvaron och intensiteten 

 hos momentana strömmar. Hänvisande i öfrigt till hans afhand- 

 ling i ämnet*) nödgas jag dock för det följande kortligen an- 

 tyda, hvari denna method består. Strömmen ledes samtidigt ge- 

 nom en vanlig galvanometer och den sagde dynamometern, och 

 första elongationen observeras å hvardera instrumentet. Kalla vi 

 dessa elongationsvidder a och b, låta i betyda strömstyrkan hos 

 den momentana strömmen, dt ett tidselement, samt k och k i 

 konstanter, beroende hvardera af sitt instrument, så är 



för Galvanometern 



t 

 a = hj i dt, 



för Dgnamorhetern 



b = k i fe-dt i 



u 



eller — förutsatt att i är af t oberoende — helt enkelt 



a = k it , 



b = k. vt, 



hvaraf 



och 





b 



e, — 



der c och c. äro konstanter. Huru dessa konstanter skola be- 



stämmas, det är i sagde afhandling närmare angifvet, och när 

 deras värden blifvit kända, har man t och i uttryckta i absolut mått. 

 Det enda betänkande, som kunde uppstå, det vore, huruvida 

 man vid integrationens utförande verkligen är berättigad att an- 

 taga i oberoende af t. Snarare skulle man vara böjd att för- 

 moda någon relation emellan dem, och man kan då till en bör- 

 jan antaga 



i — a — (it, hvaraf fås t = — • c • — - • 



För i = a-3e blir t= b - -c-^- 



5 o 



9 a 2 



och för i = et — (it + yt* » t = — 



,) 



b 



') \V. Wehkk »Eltktrodynamisclie Maabbestiramungenu, I. p. ?8i, i »Abliandl. d. 

 K. ijächs. (icsells. d. Wibscnsuliattcii», T. i. 



