— 142 — 



observationsbiträde till buds, och derföre nödgades jag afläsa gal- 

 vanometern först och sedan dynamometern, hvilket här utan syn- 

 nerlig stor skada lät sig göra. Visserligen går dervid den första 

 elongationen å dynamometern förlorad, men med tillhjelp af det 

 för instrumentet bekanta decrem. log. kan man beräkna den första 

 elongationsvidden, om man blott observerar flere af de derpå föl- 

 jande. Ar decrem. log. litet, såsom här verkligen var händelsen, 

 kan man vid en första undersökning i st. f. första elongations- 

 vidden helt enkelt nöja sig med den halfva näst derpå följande 

 amplituden. Skilnaden är först och främst obetydlig, och för 

 öfrigt — blott man konseqvent så förfar — räcker detta till för 

 ifrågavarande undersökning. Vore frågan att uttrycka de obser- 

 verade qvantiteterna i absolut mått, måste man på ett långt 

 strängare sätt förfara. 



I öfrigt må anmärkas, att de galvaniska instrumenterna voro 

 försedda med speglar och att observationerna anställdes efter den 

 allmänt bekanta Gaussiska methoden med begagnande af kikare 

 och skala. Skalorna voro delade i millimeter, och horizontela 

 afståndet mellan skala och spegel var städse större än 1200 

 millim., oftast nära 2000 millim. 



3. I det redan anförda har mer än tillräcklig antydning 

 dera gifvits, att blott en enda induktionsstöt för hvarje gång be- 

 gagnats, och att denna härrörde från strömbrytning. .1 det föl- 

 jande må man derföre ej förundra sig öfver de särdeles små elon- 

 gationerna å galvanometern och dynamometern. Visserligen hade 

 flere tätt på hvarandra följande induktionsstötar kunnat användas 

 för förökande af effekten, men man inser lätt, att mellan 2 konse- 

 kutiva, från strömbrytning härrörande, induktionsströmmar kommer 

 en från strömslutning. Emedan produkten it är för båda ström- 

 marne numeriskt lika, men strömriktningen motsatt, fås dervid, 

 då strömmarne följa hvarandra tätt och oafbrutet, å galvano- 

 metern antingen intet utslag, eller ock — om strömmarne följa 

 hvarandra på något längre tidsintervaller — den af Poggen- 

 dorff kallade »doppelsinnige Ablenkung.» A dynamometern ad- 

 dera båda strömmarne sina verkningar. Nu hade man visserligen 



