— 158 — 

 elongationens vidd observerades, men detta kan dock af lätt in- 

 sedt skäl hår uraktlåtas. Med dessa värden på erhåller inan 



tidslängderna för de båda motsvarande induktionsströmmarne att 



vara 



tf, — ',00m 1 ) 



<, = 0",'i0fi:5) 

 och At — Oyjjunw. 



I runda siffror uttryckt var således tidslängden för induktions- 

 strömmens fortvaro T( / w sekund, och den genom olika strömbryt- 

 ning åstadkomna differensen i sagde tidslängd lu ) 7 ) 1) sekund, d. v. 

 s. -fa af sjelfva strömfortvaron. 



Noten I. 



Måhända bör ej lemnas oanmärkt, att det förutsätter sär- 

 deles konstanta staplar, om en känslig galvanometer — sådan som 

 den här begagnade — skall komma till fullkomlig hvila. Eljest 

 uppstå nemligen blott och bart från strömvariationer i stapeln 

 induktionsströmmar, hvilka ej tillåta galvanometernålen intaga sitt 

 jemvigtsläge. Som dessa små stötar komma helt plötsligt och 

 oregelbundet låter korrektion för rörelsen ej anbringa sig. Jag 

 öfvertygade mig om, att allt berodde på zinkens dåliga beskaf- 

 fenhet; det var gjutzink. När denna utbyttes mot valsad zinkplåt 

 af bästa Belgisk sort försvunno ändtligen dessa tidsödande och 

 obehagliga variationer. 



Noten II. 



Då dynamometern ännu icke på långt när är ett så allmänt 

 bekant instrument som t. ex. galvanometern, kan måhända en 

 närmare beskrifning på det egendomliga fenomen, jag här iakttog, 

 icke vara utan både intresse och nytta. 



Enda sättet att ändra instrumentets känslighet, så länge 

 man ej rent af genom vexling af trådrullar vill till en del om- 

 konstruera instrumentet, består i ändring af distansen mellan upp- 

 hängningstrådarne, och tillfölje af instrumentets vanliga konstruk- 

 tion sker detta vid trådarnes öfre upphängningspunkter. Med 



