— 228 — 



må nämnas Ibis lamellicollis Lafresn. och 1. splnicollis James. 

 Någonting analogt lärer förekomma »i hufvudet hos en Gök-art 

 (Dasylophus Cumingi Fras.)» ,s ). Märkvärdigt är, att dessa 

 bildningar blott förekomma pa vingarne och i stjertspetsen hos 

 slägtet Ampelis och derinom blott hos 2 eller tre arter, nemligen 

 vår vanliga art och dess nord-amerikanska ställföreträdare (Botn- 

 bycilla cedrorum Vieill.) samt kanhända (?) hos Ampelis lamel- 

 lipennis LAFRESN., Guér. Mag. 1839. pl. 9, hvilken tillhör den 

 afdelning af slägtet, som har A. cotinga L. till typ "). Hos den 

 närslägtade Xipholeua purpurea finnes emellertid någonting lik- 

 nande "). 



Huruvida nu alla dessa fjäderspetsar verkligen äro på sam- 

 ma sätt bildade eller blott på grund af en skenbar likhet blifvit 

 sammanförda, kan endast afgöras genom en sorgfällig undersök- 

 ning, hvartill redan torde vara svårt att anskaffa materialet. 



Såsom ett tillägg till det föregående må nämnas att sed- 

 nare, i medlet af Februari under resa till Lund, ytterligare några 

 individer af Ampelis garrulus skjötos och erhöll jag der, å Mu- 

 seum, tillfälle betrakta dessas lackspetsar under en något betyd- 

 ligare förstoring. Härvid visade sig, att undersidans brist på 

 glans förorsakas af anhopningar af små, runda, klumpvis sam- 

 manhängande pigmentkorn, hvaremot det icke med bestämdhet 

 kunde påvisas, huruvida öfra sidans starkt röda färg härledde sig 

 endast från sjelfva de spolformiga cellerna eller från inlagrade 

 pigmentkorn, men hufvudsakliga vigten lades på undersökningen af 

 tvärsnitten, hvilka genom delarnes anordning lemnade en fullstän- 

 dig bekräftelse på den här ofvan framställda åsigten om den cellu- 

 lära strukturen "). Ett straxt under spetsen (ungefär vid c, Fig. 2) 



,8 ) Uppgiften benäget meddelad i bref af Prof. Carl J. SUNDEVALL. 



,6 ) Att lackspetsar saknas pii vingarne af den japanska Bombycilla plioenicoptcra 

 finnes uttryckligen nämmlt. 



'") För att erhålla snitten rätt fina, som i anseende till objektets intensivt röda 

 färg blef nödigt, förfors pä följande sätt: En vanlig buteljkork klyfdes pa läng- 

 den, snittytorna beströkoa ined gumuiilösniug och [ackspetsar placerades derpä 

 i diverse riktningar, b varefter bada korkhälftcrna åter lades emot hvarandra, 

 starkt sammanbundos och lingo torka. Sedermera utsknros snitten härur. 



