— 229 — 



taget tvärsnitt, hvaraf en schematisk bild bifogas, visade sålunda 

 (se Fig. 10) tvenne, sinsemellan ej skarpt begränsade cellformer, 

 en öfre (a) klart röd, med tunna, knappt märkbara väggar, och 

 en undre {b), mångkantig, starkt pigmentförande och nära ogenom- 

 skinlig. Längre ned tilltager denna sednare cellform i mäktighet, 

 men isynnerhet i bredd, så att den går ut till båda kanterna (cc\ 

 hvarigenom lackspetsens basaldel äfven i kanterna blir ogenom- 

 skinlig. På längssnitten syntes samma båda cellformer jemte nå- 

 gon antydning till ett färglöst epidermislager. Rörande beskaf- 

 fenheten af de tvenne hufvudsakligaste formbeståndsdelarne er- 

 höllos följande upplysningar: De spolformiga cellerna (se Fig. 

 11), som mångenstädes ännu bibehålla en fint granulerad kärna, 

 bilda en fast, sammanhängande väfnad, der man likväl icke all- 

 tid kan urskilja den cellulära strukturen och äro plattade samt 

 bilda, ungefär såsom i nageln, horizontela lameller, hvaraf man 

 mot spetsen kan räkna 8 — 9 stycken öfver den underliggande, 

 kortare cellformen. Denna sednare utgöres af mångkantiga cel- 

 ler, hvilka allra närmast likna cellerna i broskväfnaden, hafva 

 afrundade hörn, innesluta cellkärnor och omgifvas af en inter- 

 cellularsubstans lik den der förekommande. 



Om man sålunda tänker sig det ofvan schematiskt afbildade 

 tvärsnittet från sidorna alltmer inböjdt, så erhåller man icke 

 allenast en histologiskt tillfredsställande bild af pennskaftets båda 

 cellformer, cortical- och medullarsubstansen, samt deras ömse- 

 sidiga läge, utan äfven ur morfologisk synpunkt förklaras allting 

 lätt, t. o. m. uppkomsten af fåran, som utmärker baksidan af 

 rhachis. 



Några jemförande försök, som för utrönande af färgen på 

 lackspetsarne och dess förhållande till röda växtfärger anställ- 

 des med bär af Berberis vulgaris, Sorbus Aucuparia, Cratajgus 

 Oxyacantha, Asparagus officinalis och Rosa-frukter, medförde inga 

 andra resultater än det, att växtfärgerna, jemförda med den röda 

 färgen på Ampelis-spetsarne, äro vida känsligare för såväl syror, 

 -"in alkalier. 



