— 265 — 



att / = y -(6 + S4-26 + 4c + 4); 



Alltså befinnes / — T = = (6 + S + 2b + 4c + 4 - 3 - d) 



7 7 v 



= l(6 + S + 2b + 4c-d+l) = 

 = = (6 + S + 2b + 4c + 7d-d+l) 



7 



= ^(6 + S + 2b + 4e + 6d+l); 



1 l 



och om nian här sätter iV— = (6 + S) och e= y (N+ 2b + 4c + 6d), 



Ti 



så erhålles slutligen l — == = e+^, d. v. s. = e+1; 



Då nu de härstädes i l:o och 2:o erhållna resultaterna sam- 

 manfogas, så befinnes vår formel 



P = T+l-i 

 t 



ombildad till . . . P=80 + d + e+l, d. v. s. = 81 + d + e, 

 och alltså till . . . P = Mars 22 + d + e, 

 hvilken expression både till form och betydelse öfverensstämmer 

 med den Gaussiska formeln. 



11. Sekulär-konstanterna M och N. 



Genom den bestämning vi gifvit åt dessa konstanter kunna 

 vi nu återfinna samt huru långt som helst fortsätta den af Gauss 

 uppställda konstant-tabellen. 



Ty i Julianska kalendern är alltid 



M, d. v. s. 23 -# = 23 8= 15, 

 ooh N, d. v. s. 6 + 5 = 6; 

 och för gregorianska kalendern veta vi, att K x är = == (8 + L — S), 



under det att L är = f— ] — 2 och £ = — a— 2. 



L 3 J 4 



Alltså kunna vi uti gregorianska kalendern uppställa föl- 

 jande värden för M och N*): 



') Enär således utvidgandet af Gaus's konstant-tabell icke är underkastadt någon 

 svårighet, förefaller det besynnerligt, att Delambre (Astrononiie, Paris 1814, 

 T. III, sid. 71^) lagt så stor vigt på den omständigheten, att icke någon an- 

 visning till ett sådant fullständigande blifvit jemte formeln meddeladt. Han 

 yttrar nemligcn, alt den i så få rader affatlade formeln skulle uppväga Clavii 

 ofver den gregorianska kalendern ulgifua stora verk, om hon varit åtföljd af 



