— 269 — 



tes med # = 1. Häraf föranleddes han att i den serie af julian- 

 ska måncyklar, som han uppställde, utsätta g — 1 för hvarje år, 

 som ägde marsepakten E' 1 — O och som följaktligen ägde januari- 

 epakten — 8. Och under förutsättning, att hvarje 19-årig mån- 

 cykel noggrannt motsvarade 19 julianska år, antog han denna 

 måncykel för beständigt gällande. 



Alltså uppkommo, i afseende på de första åren af christna 

 tidräkningen, följande julianska bestämningar: 



För år 



gyllentalet g — 



epaktvärdet£'=8+(#-l).ll=#.ll-3 

 epaktvärdet.E"=(#-l). 11 = #.11-11 



o. s. v. 

 Och då man här till jemförelse uppställer de värden, som upp- 

 komma enligt den så kallade julianska epakten =#.11, 



nemligen 11 22 3 14 o. s.v. 



så inses tydligt, att desamma icke angifva månens i den julianska 

 kalendern beräknade ålder, hvarken för Jan. 1 eller för Mars 23, 

 och att derföre expressionen #.11 ganska oegentligt bär namn af 

 juliansk epakt. 



Men emedan denna expression ingår såsom en gemensam 

 term, icke blott i de anförda två julianska epaktvärdena E och 

 E", utan äfven i det gregorianska epaktvärdet E', så kan den- 

 samma med fördel begagnas såsom en allmän epakt-klav, och 

 synes af detta skäl förtjena att, såsom hittills skett, särskildt 

 utsättas. 



1859 

 Exempel. Sedan man för året 1859 funnit g ~ =^+1 = 17 



kan man först uppställa epakt-klaven #.11 = 17.11 = 187 och 

 sedermera den Dionysianska, d. v. s. den egentliga julianska 



epakten .... E = g. 11 -3 = 187-3 = = = 4 



och likaledes den gregorianska epakten 



£'=0.11^-3 + L-S 



= 187-3 + 4-12= il"- 26. 



30 



