— 274 — 



Oxiden bildar tvenne hijdrater: 



a) Mo 1 c l 2 . + 9140 (vattenhalten ännu ej med tillräcklig sä- 

 kerhet bestämd), små guldgula starkt glänsande kristaller; ut- 

 kristalliserar ur den alkaliska lösningen vid frivillig afsättning i 

 öppen luft. Någon gång inträffar dock, att samtidigt eller till 

 och med uteslutande, det amorfa hydratet afskiljes ur lösningen. 



b) Mo 3 CP.0 + 3H0 fälles antingen som fullkomligt amorfa, 

 ljusgula flockor, då den alkaliska lösningen mättas med en svag 

 syresyra såsom ättiksyra, kolsyra; åtminstone tvättad med kallt 

 vatten, utan svårighet löslig i starkare syror; eller, vid upphett- 

 ning af salpetersyrad eller svafvelsyrad lösning, i form af ett 

 kornigt pulver af mörkare gul färg, fullkomligt olösligt i syror, 

 till och med rykande salpetersyra. 



Otvunget erbjuder sig härvid jemförelsen med t. ex. tenn- 

 oxidens liknande förhållande. Liksom dess lösning i salpeter- 

 syra vid kokning afsätter en derefter i syran fullkomligt olöslig 

 oxid, så kunde äfven chloromolybdenoxiden sägas uppträda i 2 

 modifikationer, en i syror löslig och en fullkomligt olöslig. 



Den sednares bildning kan ytterligare tjena till förklaring 

 af salternas obeständighet. 



2) Enkla haloidföreninga/r 

 bildas vid upplösning af det nyss fällda hydratet eller, ännu 

 bättre, af den ursprungliga molybdenchloruren i en kokande väte- 

 syra. Att äfven i sistnämnde fall t. ex. vid behandling med 

 jodväte en jodförening af radikalen uppkommer under afskiljande 

 af II Cl, torde sannolikast kunna förklaras dels af chlorföreningens 

 större löslighet, dels af det större öfverskott, hvari den svagare 

 syran förefinnes. 



Under olika omständigheter uppträda, de sålunda bildade 

 öreningarne i 2 väsendtligen skiljda former, ueml. (pos. A = 

 Saltbildare: 



a) Mo^l J .A + 3HO 

 utkristalliserar vid den varma, utspädda lösningens afsvalning 

 eller frivilliga afdunstning i sina glänsande, mer eller mindre hög- 



