— 346 — 



främre ända. Tarmkanalens vägg är ganska tjock och muskulös; 

 den visar utvändigt en stor mängd ringformiga rynkor, och är 

 nästan beständigt sätet för kraftiga peristaltiska kontraktioner. 

 Dess färg beror än hufvudsakligen på tarminnehållet, som mer- 

 ändels är gult, än på pigmentkorn i sjelfva tarmväggen: hos 

 Not. caerulea t. ex., der tarmkanalen är vackert violett, härrör 

 denna färg af talrika celler i kanalens vägg, hvilka innesluta 

 olika stora, violetta pigmentkorn. 



Lika litet, som någon särskild apparat för respirationen — 

 som således förmedlas genom kroppens hela yta — synas Noto- 

 delphyiderna äga ett verkligt cirkulations-system. Ett hjerta, som 

 man funnit hos Diaptomns, tyckes hos dem, såsom hos arterna 

 af slägtet Cyclops, alldeles saknas. Det är likväl att förmoda, 

 att äfven här, i likhet med hvad Zencker och Claus antaga 

 för dessa sednare djur, tarmkanalens rhytmiska kontraktioner 

 åstadkomma en likformig rörelse i den klara, färglösa blod- 

 vätskan. 



Sinnesorganerna inskränka sig till l:sta paret antenner, som 

 tvifvelsutan fungera såsom känselverktyg, samt ett öga, beläget 

 temligen djupt under kroppsbetäckningen. Detta öga är, såsom 

 i allmänhet hos Copepoderna, dubbelt och består af tvenne utåt 

 riktade, sammanvuxna pigmentbägare, som hvardera innesluta en 

 stor, rund lins. Bägarnes färg är röd, linsens deremot hvit- eller 

 gulaktig. Redan innan äggen lemnat matrix, kan man hos em- 

 bryot genom denna och ägghöljet se det röda, starkt glänsande 

 ögat. — Ascidicola afviker från de öfriga hit hörande djuren 

 derigenom, att den saknar öga. 



Rörelseorganerna utgöras hufvudsakligen af de fyra första 

 benparen. Dessas grenar äro hos Notodelphys hoptryckta, tunna 

 och i brädden besatta med taggar och långa, tätt plumulerade 

 borst, och bilda följaktligen goda simorgauer. Derjemte äro hos 

 detta slägte abdominalbihangen försedda hvartdera med 4 långa, 

 cilierade borst, hvarigenom abdomen likaledes blir ett rörelse- 

 organ i likhet med stjerten hos fiskarne. Doropygus och Bo- 

 tachus sakna dessa borst: deras beu äro föga hoptryckta, besatta 



