— 347 — 



med glest plumulerade borst, hvarföre också arterna af dessa 

 båda slägten visa en jemförelsevis högst ringa rörelseförmåga. 

 Ingen af dem har, sedan den lemnat larvtillståndet, förmågan 

 att simma: de äldre honorna lägga vanligtvis på sidan och flytta 

 sig endast långsamt, genom att ömsom kröka och räta ut krop- 

 pen. Hanarne och de yngre honorna äro lifligare och slingra sig 

 ofta åt alla häll som maskar. Till underlättande af dessa kryp- 

 rörelser torde de små hår eller taggar tjena, som hos dessa djur 

 finnas i ändan af abdominalbihangen. — Lika trög, som arterna 

 af dessa slägten, är Asckllcola, hvars ben tydligen äro otjenliga 

 till simorganer, enär den yttre grenen är beväpnad med korta 

 taggar, den inre försedd med enormt långa, styfva, sköra, icke 

 plumulerade borst. Dess rörelser äro derföre masklika, krypande, 

 och understödjas hos V derigenom, att 3:dje abdominalsegmentet är 

 vid spetsen på undra sidan något utvidgadt och der besatt med 

 flera rader tättsittande, bakåtriktade små taggar, och kan af djuret 

 begagnas som ett slags fot, hvarföre också det 4:de segmentet 

 med de båda bihangen alltid hålles något upplyftadt, då djuret 

 kryper. Femte benparet saknas alldeles hos Ascidicola. I motsats 

 till dessa tre slägten, Doropygus, Botachus och Ascidicola, utmärka 

 sig, såsom vi redan nämnt, arterna af slägtet Xotodelphys genom 

 lifliga och raska rörelser. Isynnerhet snabbt simma merendels 

 hanarne och de yngre honorna, som icke äro nedtyngda af ägg 

 och med större lätthet kunna betjena sig af abdomen såsom rö- 

 relseorgan. Alla Notodelphyider simma emellertid med ungefär 

 lika snabbhet under sitt larvtillstånd, ehuru en del förlora denna 

 förmåga, då de inflytta i Ascidierna och börja föra ett slags pa- 

 rasitiskt lif. 



Det är isynnerhet genom generations-oryauernas byggnad, 

 som Notodelphyiderna skilja sig från de öfriga Copepoderna och 

 erbjuda många vigtiga egendomligheter. Utom hos Ascidicola, 

 som i mycket afviker från de öfrige formerna af denna familj, 

 och till hvilken vi särskildt skola återkomma, äro dessa organer 

 af följande utseende. Honan har å ömse sidor om tarmkanalen 

 tvenne äggstockar, som hos Doropyyus ligga o/vanför hvarandra 



