— 360 — 



sostomer, Genom den allmänna kroppsformen närma de sig 

 teinligen mycket slägtet Ergasilus, men skilja sig ifrån detta 

 slägte isynnerhet genom formen af mundelarne, som äro något 

 olika. Kroppen är nästan päronformig, något nedtryckt, bestå- 

 ende af en främre, bredt oval eller äggformig afdelning, cepha- 

 lothorax, och en bakre, mycket smalare, abdomen. Hufvudet är 

 mycket stort och sammanvuxet med det I:sta af de 5 korta, 

 breda thoracalsegmenterna; abdomen består af 5 (¥) e 'l er 6 (rf") 

 segmenter, af hvilka det första är bredast, det sista utgöres af 

 tvenne längre eller kortare abdominalbihang. Hufvudet bär tva 

 par antenner, af hvilka det första paret äro temligen långa och 

 smala, bestående af 6 leder, 2:dra paret kortare, enkla, i spet- 

 sen försedda med ett par krökta borst eller taggar. Mundelarne 

 äro högst märkvärdiga. Ungefär mellan vidfästningspunkterne 

 för 2:dra parets antenner ser man en liten, bakåt bredare half- 

 ränna, som möjligen kan tydas som ett rudimentärt sugrör, 

 vanligen med en upphöjd, halfmånformig list å ömse sidor. Län- 

 gre bakåt finner man 3 par maxiller, af hvilka de två första löpa 

 ut i en lång, mjuk, framåt riktad spets, det tredje ändas med 

 en kortare (V) e"ei* längre (j*) klo, som djuret troligtvis be- 

 gagnar för att haka sig fast med. Dessa mundelar äro tydligen 

 otjenliga till tuggning och kunna, för att döma af formen på de 

 två första paren, snarare kallas för flickande, än tuggande eller 

 bitande mundelar. Benen äro 5 par, af hvilka de 4 första, som 

 äro hoptryckta, tvågreninga, i brädden besatta med plumulerade 

 borst och hinnkantade taggar, bilda goda simorganer; det femte 

 paret äro mycket små och rudimentära. Hithörande djur simma 

 raskt omkring, då de uttagas ur Ascidierna, mellan hvilkas gälla- 

 meller de, såsom vi förut nämnt, sitta fastade. — Ögat är ett, 

 af samma byggnad, som vi angifvit för Notodelphyiderna. 



Tarmkanalen är i cephalothorax ganska bred och rymlig, 

 framåt och bakat tillspetsad, nästan rhombisk, och fortsätter sig 

 småningom afsmalnande genom abdomen till dennas nästsista seg- 

 ment. Hos L. marginatus har den en brunaktig färg, och af- 



