EG ST ME SA 
denna trakt är nacken något utskjutande liksom i en nackknöl, 
hvilket förhållande synes sådant på fig. 4, men denna utskju- 
tande del är icke såsom en vanlig nackknöl hoptryckt på si- 
dorna, utan går nästan tvärt öfver nedre delen af nackplaret. 
De båda skålar af nackbenet, som bära lilla hjernan (recepta- 
cula cerebelli) ligga uppåt occipitalplanet. Öfver föreningen af 
de stora bågformiga linierna är en liten, men stark nacktagg. 
Nära det stora nackhålet är i midten en liten kam (crista oc- 
cipitalis externa), på hvars sidor äro tvenne starka gropar. 
Såväl groparne som upphöjningarne för underkäkslederna 
äro ovanligt platta. Yttre hörselöppningarne (meatus auditorii 
externi) ovanligt trånga, i form af en stående smal böna, något 
stupande ofvanifrån bakåt nedåt. 
Nackbenets ledutskott äro nästan plana, framtill jemnt ned- 
skjutande, så att broskytan slutar i deras främsta hörn. På 
insidan, der sidobanden för andra halskotans tandutskott varit 
fästade, äro de knöliga och gropade, hvaraf man torde kunna 
sluta att dessa band varit starkt ansträngda. Underifrån sedt, 
visade detta cranium nästan fyrkantig form, med nästan större 
bredd än längd. 
Ögongroparne äro temligen stora, näsroten smal; näsbenen 
bilda en smal skarp rygg och äro temligen framstående; yttre 
näsöppningen stor, uppåt tillspetsad, päronformig; undre nästag- 
gen starkt utstående. 
Hålen för infra orbital-nerverna stora; straxt under undre 
orbitalranden voro några bentaggar, liksom efter starka muskel- 
fästen för öfverläppens upplyftare; kindgroparne breda. 
De flesta tänderna i öfverkäken saknades. De qvarsit- 
tande voro de bakre förkindtänderna (d. premolares posterio- 
res) och de egentliga molares. De voro alla små, temligen 
mycket slitna. Hvarje d. molaris bade en djupstående "fåra 
på utsidan, motsvarande rötternas delning ofvanför, äfven, som 
fortsättande sig innåt, öfver midten af taggytan. Den tredje 
