2 (0 > 
lande rum, då detta bufvudsakligen och nästan uteslutande är 
ett europeiskt slägte, af hvars nära 300 bekanta arter knappt 
40 förekomma utom Europa och angränsande delar af Asien. 
I likhet med slägtet Bulimus uppträder äfven detta slägte, utom 
dess egentliga hemland Europa, åter i Ostindien med ett större 
antal af arter, än på något annat ställe af jorden. Från Östin- 
dien och China äro nemligen inemot 30 arter kända. 
Äfven inom Europa äro arterna af slägtet Clausilia i hög 
grad olika fördelade öfver de serskilda länderna. Det pjemnför- 
ligt största antalet tillhör verldsdelens sydöstra del, Österrike, 
Ungern, Dalmatien, Turkiet och Grekland, från hvilka länder 
slägtet med mellan 20 och 30 arter sträcker sig öfver till det 
motliggande Asien. Från detta centrum aftager arternas antal 
hastigt, ej mindre mot vester, än mot norden. Sålunda eger 
Portugal (Morzeret, Description -des Mollusques du Portugal, p- 
75), oaktadt sitt sydliga läge, endast en eller möjligen (LC. Prrirrer, 
Monographia Heliceorum III. p. 595.) två arter, England (Forses 
and Hanrey, History of British Mollusca IV. p. 116.) fyra, och 
Norge (Frirte, Norske Land- og Ferskvands-Mollusker s. 24.) 
tre arter. Ännu längre emot vester, och bortom den atlantiska 
oceanen är slägtet i Amerika nästan försvunnet, då från hela 
denna verldsdel endast fyra arter äro bekanta. 
En blick tillbaka på de geologiska perioder, hvilka när- 
mast föregått den innevarande, visar, att slägtet Clausilia först 
framträdde under den äldre tertiära (Eocen-) perioden, från 
hvilken några få, sannolikt alla nu utdöda, arter äro bekanta. 
Arternas lefnadssätt utesluter deras förekommande i hafsvattens- 
bildningar, i hvilka de endast högst tillfälligt och enstaka kunna 
finnas. — Allmännare blifva "de visserligen i sötvattens-bild- 
ningarne, ehuru äfven dessa endast tillfälligtvis kunna inne- 
sluta landsnäckor. Då aflagringar utur sötvatten dessutom 
blott förekomma på små, spridda lokaler och, jemnförda med de 
storartade hafsvattensbildningarna, endast underordnade, torde må- 
hända i dessa för de äldre arternas bibehållande i fossilt till- 
stånd 
UTSE Ne 
